4 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



> 



Höifj eldskvarts fy skifer, etage? 



Glindsende skifer m. m. 



Blåkvarts, Diktyonema skifer) 



,^ ., , ( 1 rimordial; 



Yngre sparagmit, et. 1, b — ej 



/Eld re sparagmit, et. 1, a; 



Grundfjeld fy metamorfisk. 



Trondhjemsfältets skiffrar sättas på färgskemat ej i direkt relation till det centrala 

 Norges bildningar, men de yngre af dem angifvas såsom medel- och öfversiluriska, de 

 äldre betecknas med samma färg som »Glindsende skifer m. m.» i det centrala Norge. 

 Körande dessa sist nämnda har på senaste tid erhållits närmare åldersbestämning genom 

 på flera ställen i dem gjorda fynd af försteningar, l hvilka visa, att de gå ända upp i 

 öfversta undersilur, eller etage 4. Enligt Kjerules uppfattning af åldersföljden, hvilken 

 uppfattning ännu delas af de norska geologerna i allmänhet, 2 skulle således hans afdelning 

 »Höifjeldskvarts og skifer», i hvilken innefattades ej blott en del kvartsiter och glimmer- 

 skiffrar, utan äfven med dem tillsammans förekommande hornblendeskiffrar och gneiser, 

 vara yngre än åtminstone undersilur. 



Samtidigt ined det att en geologisk undersökning upprättades i Norge, hade en 

 sådan kommit till stånd äfven i Sverige, men den utsträckte sina arbeten till fjälltrakterna 

 först år 1868. I egenskap af geolog vid Sveriges Geologiska Undersökning deltog jag i 

 dessa arbeten och lemnade äfven en sammanfattning af de under de första åren vunna 

 resultaten i tvenne uppsatser: »En geognostisk profil öfver den skandinaviska fjällryggen 

 mellan Östersund och Levanger» (1872) och »Ueber die Geognosie der schwedischen Hoch- 

 gebirge» (1873), den senare åtföljd af en öfversigtskarta öfver de sydliga svenska fjäll- 

 trakterna i skalan 1:1000000. På denna karta indelas fjällbildningarne sålunda: 



Köligruppen (hornblendeglimmerskiffer, lerskiffer m. m. motsvarande en del af 

 Trondhjemsfältets skiffrar) ; 



Sevegruppen (kvartsiter, sparagmiter, glimmerskiffrar, hornblendeskiffrar och gneiser); 



Silur ; 



Dalasandsten och kanibrisk sandsten; 



Urberg. 



Till utseendet öfverensstämmer denna indelning ganska väl med Kjerules för Norge; 

 särskildt synes Sevegruppen fullständigt motsvara Kjerulfs Höifjeldskvartsit. Den svenska 

 indelningen var dock ingalunda tillkommen under inflytande af den norska; den ena som 

 den andra var ett uttryck för den uppfattning, som vid betraktandet af förhållandena i 

 naturen först framställde sig. Och dock var öfverensstämmelsen blott skenbar, ty jeinför 

 man kartorna på båda sidor om riksgränsen, så visar det sig, att de sandstens- och 

 kvartsitbildningar, som förekomma utefter denna på hela sträckningen mellan riksrösena 

 141 — 159, uppfattades på den svenska sidan såsom yngre, på den norska deremot såsom 



1 BjöRLYKKE, Graptolitförende skifere i Vestre Gausdal. 



» llöifjeldkvartsens nordöstlige udbredelse. 



MUNSTER, Reiser i Mjösenegnene 1889. 

 (De citerade arbetenas titlar ra. m. äro fullständigt upptagna i den bifogade litteraturförteckningen.) 



2 Jfr BRÖGGER, Hardangervidda. 



BJÖRLYKKE, Höifj eld kvartsen. 



