10 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



Dalarnes sandsten sgrupp eller Dalasandstenen. 



Dalasandstenen är en stor och mäktig sandstensformation, som har sin hufvudsak- 

 liga utbredning i nordvestra Dalarne, hvarifrån den sträcker sig mot N. ett stycke in i 

 Herjedalen och mot V. in i Trysil i Norge. 



Inom detta område äro rödaktiga, i regeln något fältspathaltiga kvartssandstenar för- 

 herrskande; mera underordnad t uppträda gråa kvartssandstenar och gråa eller röda, skiffrar. 

 Inbäddade i dessa klastiska bergarter förekomma många och delvis mycket mäktiga diabas- 

 massor. 



Lagerställningen inom Dalasandstenens fält är i det stora hela föga rubbad, och 

 skiktläget följaktligen i allmänhet sväfvande. Undantag härifrån förekomma nästan endast 

 i närheten af fältets vestra och sydvestra gränser, der uppresningar och veckningar finnas, 

 dock icke i särdeles stor skala. 



De bästa tillfällena att studera Dalasandstenens sammansättning erbjuda de södra 

 delarne af dess område. Närmast på underlaget, som mestadels är porfyr, ligger här i 

 regeln ett konglomerat, i hvilket bollarne till en stor del bestå af porfyrer, men äfven af 

 kvartsiter och kvartsitsandstenar, hvita, rödbruna och orangefärgade. Sedan följer en ljus, 

 mestadels rödaktig, stundom gulaktig kvartssandsten, som dock i regeln håller något fält- 

 spat, hvilken på vittrad bergyta framträder såsom hvita kaolinpunkter. Underordnadt 

 förekomma små rödbruna skikt, hvilka ofta på skiktytorna hafva runda, ljusa fläckar, 

 tydligen uppkomna genom reduktion och utlösning af den jernoxid, som frambringar 

 bergartens röda färg. I tvärbrott ser man, att dessa fläckar äro horisontalsnitt af lins- 

 formiga partier. Månne de kunna vara märken efter organismer, hvilkas förruttnelse- 

 produkter orsakat jernoxidens reduktion? Diagonalskiktning och böljslag på skiktytorna 

 äro vanliga företeelser i denna sandsten, hvars mäktighet kan uppgå till öfver 200 m. 

 Såsom en bädd i den förekommer NV. om Venjan en ganska betydlig massa af medel- 

 grof, jemnkornig olivindiabas af Asbytypen. 



En annan diabasbildning öfverlagrar denna nu omtalade understa afdelningen af 

 Dalasandstenen, nemligen en stor diabasbädd, eller rättare ett komplex af diabasbäddar, 

 hvilket med en mäktighet, som kan stiga till 80 å 90 ni., utbreder sig från Oje mot NV. 

 öfver en kontinuerlig sträckning af mer än 80 km. i längd. Diabasen i denna stora 

 bildning är s. k. >Öjediabas>, d. v. s. en småkornig till finkornig normal diabas, oftast 



