KON&L. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 28. NIO 5. 13 



I trakten kring Idre finnas inga goda profiler blottade. Den allmänna bergarten 

 der är en rödlett, temligen finkornig och vill skiktad sandsten. I denna förekommer en 

 stor bädd af smäkornig och jemnkornig olivindiabas af Särnatypen. 



Vid Hexberg vid Fjätelfven tinnes en breeeia bestående af sandstensbitar i en grund- 

 massa af kalksandsten. Att döma af blocken torde denna breccia hafva en ej obetydlig 

 utbredning i trakten. Den synes ligga ofvanpå Dalasandstenen och är antagligen bildad 

 af dennes detritus. 



Den flik af Dalasandstenens område, som öfver Fjätsjöru skjuter mot NO. in i Herje- 

 dalen, företer en frän områdets öfriga delar i viss mån afvikande bergartshabitus, beroende 

 derpä, att här starka pressningar varit i verksamhet. Sandstenen är nemligen här i regeln 

 förskiffrad; sericit har utbildat sig på skiffringsytorna, och bergarten har i följd häraf 

 erhållit en viss likhet med pressad röd sparagramit. Den har derför ock hittills blifvit 

 misstagen för sådan af både mig och andra. Skillnaden i petrografiskt hänseende är ej 

 heller någon väsentlig, enär bådadera äro fältspathaltiga sandstenar, och misstaget således 

 lätt förklarligt. Bergartens samman hörighet med Dalasandstenen visas emellertid dels af 



Fig. 4. Profil öfver Bratfjeld vid Lördaleu. 

 Loren Bratfjeld 



O. 



a rödlett kvartsitsandsten ; h ljus sandsten med brunröd skiffer: c tunnskifvig sandsten med röd skiffer: d blekröd, fin 

 sandsten med rödbruna lager: e mörkt rödgrå, tät sandsten: / röd kaolinsandsten; svart diabas. 



bådas sammanhang i fält och dels af vissa petrografiska egendomligheter, såsom t. ex. 

 ljusgula fläckar i de mera rödbruna lagren, sådana som så ofta förekomma i Dalasand- 

 stenen, men äro främmande för sparagmiten. 



I Fjätsjöru har inan ett godt exempel på huru sandstenen är utbildad i denna 

 trakt. Underst träffas rödbrun, något fältspathaltig och svagt förskiffrad sandsten ined 

 underordnade ljusgula skikt. Högre upp blir bergarten gråröd eller gråviolett, stundom 

 nästan rent grå, starkare förskiffrad och tätt genomdragen af små kvartsådror. I fjällets 

 öfversta del är lagringen ungefär horisontal, men i dess sidor stupar den i regeln inåt, 

 dock äro mindre veckningar ej sällsynta. 



Omkring IG å 17 km. ONO. om Fjätsjöru äro några lager blottade, hvilka antag- 

 ligen tillhöra. Dalasandstenens understa del i denna trakt. De befinna sig i en »utspolning» 



1 Med aitspolning» förstår jag sådana i fjälltrakternas dalar ej sällan förekommande ställen, der den eljest 

 rådande jordtäckningen är liksom bortspolad, och berggrunden således mycket blottad, i motsats mot hvad fallet- 

 är rundt omkring. Dylika utspolningar äro i regeln långsträckta och deras sidor ej sällan mycket skarpt begrän- 

 sade. Så är ock fallet i den i fråga varande, såsom tvärprofilen tig. 5 visar. 



Såsom exempel på andra och vida större utspolningar kunna nämnas: Jerfdalen V. om Vesterfjället, S. 

 om Mörsil och Nörendalen N. om Narsjön, S. om Röros. Antagligen äro dessa utspolningar märken efter istidens 

 glacierelfvar. 



