KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. 15 



sidan än på den vestra. På den förra kan den nemligen i medeltal uppskattas till 75 å 

 HO ni., då den deremot på den senare stundom sjunker ned till 15 å 20 m. Hela diabas- 

 massan skulle kunna liknas vid en än uppsvällande, än hopsjunkande ström, som i det 

 stora hela tunnar af mot vester. Den har dock påtagligen ej uppkommit på en gång, 

 utan genom flera på hvarandra följande yteruptioner. I diabasen vid foten af Hemfjäll, 

 N. om Transtrand, tinnes t. ex. ett mellanlager af sandsten, och vid landsvägen V. om Oje 

 har jag sett agatkonglomerat, som — så vidt af de föga blottade förhållandena kunde 

 dömas — likaledes torde vara en inlagring i diabasen. 



En punkt, som möjligen kan vara ett utbrottsställe för dessa diabasströmmar, är 

 Bullberget något SO. om Lima. Detta berg höjer sig såsom en stor kulle öfver den om- 

 gifvande diabasgrunden och består af en diabasvarietet, som genom något gröfre korn och 

 frånvaro af så väl porfyrisk som mandelstensartad utbildning skiljer sig från den vanliga 

 öjediabasen, hvilken den för öfrigt till sammansättningen liknar. 



De diabasbäddar, hvilka så att säga inom Ojediabasens ram uppträda högre upp i 

 sandstensaflagringen, bildande en rad af platåberg, såsom förut är närnndt, synas ungefär- 

 ligen ligga på samma stratigrafiska nivå, och derför uppfattade jag dem förr såsom delar 

 af en enda stor bädd, hvilken jag antog vara, i likhet med Ojediabasens, uppkommen 

 genom en yteruption under sandstenens bildningstid. På grund af hvad jag på senare 

 tid haft tillfälle att iakttaga rörande liknande diabaser inom sandstensfältets vestra del, 

 anser jag det emellertid numera möjligt, att de nämnda diabasbäddarne kring Transtrand 

 kunna vara injicierade. Kring Lördalen och Drivdalen förekomma nemligen bäddar af 

 småkornig till medelgrof, jemnkornig diabas på flera olika nivåer (se tig. 4, sid. 13), men 

 hvarje bädd har en jemförelsevis liten horisontel utsträckning. Mot kontakterna med 

 sandstenen blir bergarten i dessa bäddar finkornigare, men ej slaggig. Här kan det derför 

 synas sannolikt, att diabasen är injicierad, och då kan så ock möjligen vara händelsen med 

 de nämnda liknande kring Transtrand, hvilka i så fall antagligen ej varit ursprungligen 

 sammanhängande. 



Nordvest om Venjan uppträda — såsom förut närnndt — ett par diabasmassor i 

 sandstenen på en lägre nivå än Ojediabasens. Enär bergarten i dessa är en jemnkornig 

 olivindiabas, utan spår af slaggighet eller blåsighet, så är det sannolikt, att äfven de äro 

 injicierade bäddar. 



Söder om Särna finnas flera små berg, hvilkas öfversta del bildas af på sandsten 

 h\ ilande diabastäcken, och kring Idre uppträder en stor diabasbädd i sandstenen. I Gud- 

 mund åsen är denna bädd omkr. 75 ni. mäktig, pä andra ställen möjligen ännu mäktigare, 

 och dess horisontalutsträckning är högst betydlig, så betydlig t. o. m., att den synes göra 

 bäddens natur af injicierad mindre sannolik. Afgörandet af huru härmed kan förhålla 

 sig må emellertid öfverlemnas åt framtida undersökningar af diabasens kontakter med 

 sandstenen, hvilka kontakter dock i följd af jordtäckningen äro mycket svåråtkomliga. 



Diabasen vid Idre och den med densamma likartade vid Särna (Särnadiabasen) är, 

 såsom jag på annat ställe närmare beskrifvit, ! i sin mest typiska utbildning en medel- 

 grof och jemnkornig olivinförande diabas, hvilken genom ljusare färg på så väl augit 



1 Om Sveriges vigtigare diabas- och gabbroarter. K. V. A. Handl. Bd 14, N:o 13. 



