KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. 21 



då naturligtvis äfven sparagmiternas beskaffenhet vexla. Det är för öfrigt sjelfklart, att 

 så grofva klastiska bergarter som sparagmiterna måste förete en mängd faciesolik beter. 

 De ofvan omnämnda olika varieteterna kunna derför i allmänhet ej sägas karakterisera 

 olika, nivåer inom sparagmitformationen. Grå sparagmit, t. ex., kan förekomma inom 

 sa väl den äldsta som den yngsta delen af denna, och om en viss nivå på ett ställe ut- 

 göres af grå sparagmit, så kan man icke derför vänta, att öfverallt på samma nivå åter- 

 tinna samma, bergart. Till dessa förhallanden, hvilka naturligtvis i hög grad försvåra 

 utredandet af sparagmitområdenas tektonik, blir i det följande tillfälle att återkomma. 



Det egentliga sparagmitområdet utbreder sig från trakterna V. om norra delen af 

 Mjösen mot N. och NO. öfver östra delen af Kristians oeh norra delen Hedemarkens amt, 

 samt vidare inåt »Sverige genom vestra Herjedalen oeh nordligaste Dalarne till inemot 

 sydligaste delen af Storsjön i Jeintland. I söder och öster gränsar sparagmitområdet- 

 mestadels till urberg, delvis dock äfven till Dalasandsten oeh silur, i norr och nordvest 

 utgöres dess gräns hufvudsakligen af en der framgående stor öfverskjutningslinie, på hvars 

 andra sida dels kristalliniska skiffrar, Areskiffrar, dels urbergsbergarter möta. Inom 

 sjelfva sparagmitområdet afbrytes enformigheten genom på åtskilliga ställen uppstickande 

 större och mindre partier af granit, äfvensoni af en och annan fläck af sibiriska 

 bergarter. 



Rörande de olika till sparagmitområdet hörande bergarternas fördelning inom det- 

 samma kan i stort taget sägas, att gråa och mörka varieteter, ofta åtföljda af skiffrar, 

 äro rådande mot områdets utkant i S. och ( )., men deremot ljusa och röda varieteter 

 inom områdets inre delar. 



Sparagmitbergarterna äro tydligen grundvattensbildningar. Detta visas af deras 

 grofva korn, af de på deras skiktytor ej sällsynta böljslagen, äfvensom af den diskordanta 

 skiktning de ganska ofta förete. Den stora, massan af sparagmitoinradets aflagringar torde 

 derför ock hafva bildats under någorlunda likartade förhållanden, men att dessa förhål- 

 landen ej voro oafbrutet rådande under hela bildningstiden, det visas af de inlagringar af 

 kalksten och kalkhaltiga bergarter, som finnas på olika nivåer inom sparagmitbildningarne. 

 Dessa inlagringar blifva derigenom de ledtrådar, från hvilka man måste utgå om man 

 vill försöka att utskilja olika afdelningar inom sparagmitfältets väldiga aflagringar. För 

 att se huruvida detta kan låta sig göra, och för att för öfrigt fa en öfverblick öfver 

 sparagmitformationens beskaffenhet inom olika delar af området, torde det vara lämpligt 

 att behandla detta så att säga bitvis; området är för stort och dess sammansättning för 

 vexlande, för att det hela, skulle utan olägenhet kunna tagas i ett. 



Trakten kring och vester om nedre Gud brandsdalen och Mjösen. Kring nordligaste 

 delen af Mjösen och kring nedre Gudbrandsdalen utbreder sig en ganska enformig bild- 

 ning bestående af mörk sparagmit med talrika än mer än mindre mäktiga inlagringar af 

 mörk skiffer. 1 söder och vester begränsas och öfverlagras den af en kalkzon, som från 



