24 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAl). 



Söder vid Elstad, något 8. om Kingebo, resa sig på båda sidor om elfven höga, branta 

 klippor af en än ljus än gråaktig, grof och fast, nästan oskiktad sparagmit, i hvilken der 

 och hvar finnas enstaka bollar af kvarts och fin kvartsit. Denna sparagmit massa tyckes 

 höja sig puckelformigt ur djupet och bära alla andra traktens lager. Den uppmärksam- 

 mades af Kjerulf redan vid hans första undersökningar i dessa trakter och ansågs af 

 honom, väl icke till en början men sedermera, såsom en säregen bildning, tillhörande den 

 aldra äldsta delen af sparagmitformationen. ' Såsom sådan har den äfven betecknats af 

 Björlykke på kartbladet Gausdal. Ofvanpå densamma ligger »et tyndt kalklag med grönne 

 kloritskifere». 2 Högre upp kommer grå sparagmit och skiffer och i höjden O. om Kingebo 

 t. o. m. blåkvarts. Om nu sparagmiten vid Elstad eller »Elstadkvartsiten», såsom den 

 blifvit kallad, skulle ligga så lågt i lagerföljden, som de nämnde författarena antagit, så 

 kan den ej paralleliseras med någon annan bildning inom sparagmitfältet. Björlykke har 

 också på bladet Gausdal gifvit den en alldeles särskild beteckning. Petrografiskt liknar 

 den endast en af traktens öfriga sparagmitbildningar, nemligen den förut omnämnda af- 

 lagring af hård och grof sparagmit med konglomerat, som ligger närmast under Biri- 

 kalken. En vidare analogi med sagde sparagmit visar Elstadsparagmiten äfven deri, att 

 den närmast öfverlagras af en kalkstensnivå, om än föga mäktigt utbildad, på hvilken 

 sedan följer först grå sparagmit och skiffer samt så blåkvarts. Denna, så väl petrografiska 

 som stratigrafiska analogi är så pass påfallande, att den inbjuder till ett försök att hän- 

 föra äfven Elstadsparagmiten till den närmast under Birikalken liggande nivån. Detta är 

 emellertid icke möjligt så vida man ej antager, att Elstadsparagmitens parti i S. begränsas 

 af en i O. — V:lig riktning förlöpande förkastning, N. om hvilken en sänkning skett. Jag 

 har ej haft tillfälle att med tanke på möjligheten af en sådan förkastning undersöka trak- 

 ten, men enär jag på af nu omnämnde förhållanden fullkomligt oberoende grunder förut 

 kommit till den åsigten, att S. om Norekampen, således just i den supponerade förkast- 

 ningens vestliga förlängningsriktning, en O. — V:lig förkastning måste framgå, N. om hvilken 

 en sänkning inträdt, 3 så anser jag skälen vara ganska goda för antagandet af en för- 

 kastning S. om Elstadsparagmiten och för dennes hänförande till konglomeratnivån under 

 Birikalken. Såsom ett ytterligare stöd för detta antagande skulle äfven kunna framhållas, 

 att om Elstadsparagmiten läge längst ned i sparagmitformationen, då blefve dennes mäk- 

 tighet alldeles abnormt liten i trakten S. om Ringebo. 



Från trakten af Fodvang fortstryker den under Birikalken liggande konglomerat- 

 nivån mot S. genom Gausdal och åtminstone till Skjelbredvand i Fåberg. 1 Gausdal kan 

 dess mäktighet uppgå ända till 150 ä 170 m., 4 och äfven den öfverliggande kalkstenen 

 är der mäktigare än vanligt. Profilen tig. 8, delvis efter Björlykke, 5 gifver närmare 

 upplysning om dervarande lagerföljd sådan den visar sig i Evenvoldkampen. Sjelfva 

 kampen bildas af den i fråga varande grofva och hårda sparagmiten med dess konglomerat. 



1 Uds. s. 129. 



2 Björlykke, Gausdal, s. G. 



3 G. F. f. B. 15, s. 529. KJERULF anser äfven sannolikt, alt en förkastning framgår i Tromsas klyfta. 

 Geol. d. siidl. Nonv., s. 47. 



4 Jfr Björlykke, Gausdal, s. 9. 



5 Graptolitförende Skifere i vestre Gausdal. Jfr äfven A. K. T., Om kalkstenen i Gausdal och 

 om Birikalken. 



