KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. RAND 28. NIO 5. 



25 



Bollarne i dessa bestå nästan uteslutande af grå granit, småkornig till medelgrof, stundom 

 något flasrig. I de undre lagren äro bollarne i regeln linsformiga och stora, ända till 

 ett par meter långa, i de öfre mindre och mera rundade. På' ett ställe ofvanför Evenvold 



Fig. 8. Profil öfver Evenvoldkampen. 



SV. 



NO. 



gs grå sparagmit med skiffer: hg hård, ljus sparagmit med konglomerat; 



h Ririkalk med skiffer; hr ljus kvartsitsandsten och blå sparagmit med 



skiffer samt underst ett lager konglomerat; si silurisk skiffer. 



Fig. t*. Kontakt mellan grå sparagmit och 

 konglomerat i Evenvoldkampen. 



observerade jag en kontakt mellan konglomeratet och den underliggande tina med små 

 skifferlager vexlande sparagmiten, hvilken kontakt genom sin ojemnhet tycktes antyda, 

 att skiffern blifvit något denuderad innan konglomeratet anagrades. Fig. 0. 



Den ofvanpå konglomeratet liggande kalkstensbildningen (Birikalk) består af täta, 

 mer eller mindre mörka, mestadels orena och dolomitiska kalkstenar vexlande med kalk- 

 sandsten och kalkig skiffer. Ofverst är kalkstenen delvis breccieartad. Dess mäktighet 

 kan i denna trakt uppgå ända till- 120 m. 1 



Omedelbart ofvanpå kalkstenen ligger ett föga mäktigt lager af grof, grå sparagmit 

 med små bollar af kvarts och granit. Sedan följa först vexlande lager af lerskiffer och 

 kvartsit, den senare dels ljus dels blåkvartsartad, och derefter sibiriska skiffrar. 



Vid Li säter i Vismunddalen representeras Birikalkens nivå af grof, splintrig skiffer, 

 dels gröngrå dels brunaktig, med underordnade kalkstensskikt. Denna skiffer öfverlagras 

 af grå sparagmit, hvilken uppåt öfvergår i en ljus sparagmitsandsten med rätt betydlig 

 utbredning och mäktighet. Närmast de i trakterna V. och S. härom flerstädes inom 

 sparagmitfältet förekommande sibiriska bildningarne aflöses den ljusa sandstenen åter af 

 grå sparagmit och blåkvarts. Mot V. blifva dessa allt mäktigare och öfvergå genom 

 vexellagring i Valders' siluriska skifferfält. 



I höjden ofvanför Eriksrud, S. om Biri kyrka, är Birikalken med dess skiffrar mäk- 

 tigt utbildad. Den äldsta af hithörande bildningar synes vara en vid stranden af Mjösen 

 strax N. om Eriksrud förekommande alunskifferartad skiffer med inlagringar och körtlar 

 af en mörk, sandig lersten. Ofvanpå den kommer en tät och hård, mestadels grå, stun- 

 dom svagt rödaktig och ej sällan något sandig kalksten, som är vackert skiktad genom 

 inlagrade grå (eller i den rödaktiga kalkstenen brunröda) lerskifferlameller, hvilka stundom 

 svälla ut till små lager af sandig lersten. Högre upp blir lerskiffern mera öfvervägande 

 och kalkstenslagren mera sandiga. Enligt blocken tinnes äfven en kalkstensbreccia, be- 

 stående af långsträckta bitar af tät, grå kalksten inbäddade i en mörk, sandig grund- 

 massa. Denna breccia har jag ej sett i fast klyft, men sannolikt tillhör den Birikalkens 

 öfversta del. 



1 Jfr. Björlykke, 1. c. 



Konsl. Sv. Vet. Akad. Handl. Baud 28. N:o 5. 



