26 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



Birikalken öfverlagras i denna trakt af en mycket grof, grå sparaginit, som nederst 

 kan vara kalkig och konglbmeratisk. Uppåt aflöses den snart af en ljus, stundom kvartsi- 

 tisk sparagmitsandsten. Trågiikt inklämda uti denna ligga primordial- och silurlagren 

 vid Stokke elv och på ett par andra ställen. Den afdelning af grå sparagmit och blå- 

 kvarts, hvilken — såsom förut nämndt — längre vesterut finnes mellan (\en ljusa sand- 

 stenen och silurcn, är här i Mjösentrakten föga, stundom alls icke, utbildad. 



Birikalken uppträder med betydande mäktighet icke blott S. om Biri, utan 

 äfven N. derom i Heggehaugen, som höjer sig 400 m. öfver Mjösens yta och är 

 uppbyggd hufvudsakligen af Birikalk. Sådan tinnes äfven på den motstående, östra, 

 Mjösenstranden, dock med jemförelsevis liten mäktighet. Den är här synlig på en kortare 

 sträcka ofvanför Ulven och åtföljes af skiffrar, dels alunskifferartade, dels lerskifferartade, 

 gråa och bruna, med en ej obetydlig utbredning. Dessa bildningar öfverlagras äfven här 

 af grof grå sparagmit med konglomerat. Tydligast kan denna öfverlagring iakttagas i en 

 liten bäckskärning ofvanför Sveom, der sparagmiten ses hvila på en mörkgrå, temligen 

 hård och grof samt närmevis horisontelt liggande lerskiffer. Kontakten är mycket skarp 

 och visar ingen öfvergång mellan de båda bildningarna. 



Något sydligare, mellan Risen och Veaodden, uppträder Birikalk och skiffer äter. 

 I söder möter sedan först grå sparaginit och derefter ljus, kvartsig sparagmitsandsten. 

 Denna gränsar sedan mot Tömtens primordiallager med Olenellus. 1 



Det på den undre sparagmitafdelningen, öfverst i hvilken Birikalken och dess skiffrar 

 förekomma, liggande konglomeratet är särdeles mäktigt i de norr- om Ulven belägna ber- 

 gen Norberg, och Biskopåsen. Bollarne äro här i regeln mycket väl rundade. De bestå 

 till största delen af finkorniga till nästan täta kvartsiter, mestadels hvita eller ljusgrå, 

 någon gång rödletta, undantagsvis äfven blåaktiga och mörka. Vidare förekomma ljusa 

 graniter och gneiser, ljusa porfyrer, ljusa granulitiska bergarter, en egendomlig gröngrå 

 diabas, gul kvartsitsandsten, gulaktig sandstensskiffer, kalksandsten, grå, något kristallinisk 

 kalksten samt mörk skiffer och skifferbreceia, dessa trenne sist nämnda mycket liknande 

 1 >irigruppens bergarter. 



Fig. 10. Profil efter östra sidan af Mjösen från Biskopåsen mot S. Skala 1 : 50000. 

 Kiskopåsen Norberg Ulven Lundehögda 



()fi grå sparagmit och skiffer: kg konglomerat: k skiffer ocli kalksten (Biri-1: s grå sparagmit: sk skiffer. 



Konglomeratet synes ej hvila konformt på sitt underlag, ty under det att detta i 

 trakten kring Ulven utgöres af Biri-etagens kalksten och skiffrar, uppträder i Biskopåsen 

 den undre sparagmitafdelningens gråa sparagmit med dess skifferinlagringar närmast under 

 konglomeratet. Der synes hela Biri-etagen följaktligen saknas. Börande förhållandena i 

 denna trakt må för öfrigt hänvisas till ofvanstående profil. 



1 Jfr KJERULF, Udsigten, s. 100, samt Jordbundskart över en del af Mjösens Oraeo-n. 



