30 A. E. TÖRNEBÖHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BEKGBYGGNAI). 



Ortocerkalk; 



Mörkt smutsgrön skiffer (med Olenellus); 



Mörkgrön och röd skiffer; 

 Sandstensskiffer, dels mörk, dels gröngul; 

 Ofre sparagmit-afdeln. 'Ljus, ofta nästan h vit kvartssandsten med inlagringar af röd skiffer; 



Tegelröd sparagmitsandsten ; 

 Grof sparagmit och konglomerat; 



. {Grön och grå lersten med kalksten (Biri-etagen) ; 



Undre sparagmit-afdeln. \ n „ . L , , . Ä . 



1 ° l bra sparagmit och skiner. 



I denna lagerföl jd består den öfre sparagmitafdelningen af petrografiskt mera vex- 

 lande lager än i det stora hela plägar vara fallet, och den kan derför ej sägas vara repre- 

 sentativ för annat än i fråga varande trakt. Samma lager som i Kletten återfinnas i en 

 i östra elfstranden O. om Asta blottad profil, hvilkcn äfven är intressant derför, att den 

 visar hurusom, i följd af en stor O — V dig förkastning, silurlager kommit i kontakt med 



Fig. 11. Profil utefter östra Glommenstranden Ö. om Asta. Profilens längd omkr. 1 km. 



n - / / / / •;'" ') /'__.. 



k In rs l°<^ <?& Is rs /s' I «• 



g gneis; k Birikalk (Glomstakalk, K.i): rs röd sandsten: Is ljus sandsten; sk brun ock grön skifter: n alunskiffer och 



undersilurisk kalksten; a' spår af alunskiffer; D diabas; / förkastning. 



urberget. Förkastningar äro för öfrigt säkerligen ganska allmänna både i denna och i 

 andra delar af sparagmitfältet, men mestadels döljas de af jordtäckningen, och endast 

 någon gång kan en eller annan af de större bestämdt påvisas. Deras närvaro kan emel- 

 lertid, såsom sjelf klart är, lätt förorsaka misstag vid bestämmandet af lagerföljdens detaljer- 



Det grå sparagmitfältet N. om Amot (undre sparagmitafdelningen) får sin egentliga 

 afslutning mot N. först vid Imsas inflöde i Glomincn. Det S. härom belägna fjället 

 Rognvola består af temligen mörk grå sparagmit stupande svagt mot norr. Bergarten 

 blir mot hängandet gröfre, och på fjällets norra sluttning ligger ett kvartskonglomerat. 

 Nere i Imsdalen förekommer en lerskiffer, som af Kjerulf blifvit särskiklt omnämnd med 

 anledning af den förskiffring den visar. 1 N. om Imsdalen följer med svagare nordlig 

 stupning en blåaktig, kvartsitisk sparagmit, som mot N. småningom öfvergår till ljus? 

 vackert skiktad högfjällskvartsit. Vid Stai innehåller den ett lager af kalksandsten, tem- 

 ligen mäktigt på elfvens vestra sida, mindre så på dess östra. 



Lerskiffern vid Imsa kan mot V. följas upp pä fjället. Der förlorar den sig under 

 jordtäckningen, men efter all sannolikhet är den densamma, som rätt vester härom är 

 synlig i Gudbrandsdalen vid Tromsa, och i så fall intager den en något lägre nivå än 

 Biri-etagen. (Jfr fig. 6.) Denna saknas dä i lagerföljden vid Imsa, enär kvartsiten 



1 Udsigten, s. 134. 



