41 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



östra sidan af Engerdalen, äfven här hvilande omedelbart på granit, och längre mot N. 

 och NO. finnas flera blåk vartsförekomster, hvilka ej rimligtvis kunna skiljas från de nämnda. 

 Så t. ex. blåkvartsen vid Essu-saster (O. om södra ändan af Fsemunden), den i trakten 

 S. om Salsfjeld, samt några andra närliggande ställen. 1 trakten O. om södra delen af 

 Fsemunden uppträda jemte blåkvartsen äfven mörka skiffrar, grå sparagmit och kvartsitiska 

 bergarter. Allt detta har på kartan blifvit tillsammans ined blåkvartsen hänfördt till den 

 undre sparagmitafdelningen, men möjligen skulle genom mera detaljerade undersökningar 

 något kunna utskiljas såsom yngre. 



I Nörendalen, NO. nedanför Sålekinnen, tinnes ett litet parti, hvilket äfven torde 

 böra räknas till den undre sparagmitafdelningen. Kring den vestligaste af de trenne här 

 mot N. framrinnande bäckarne uppsticka hällar af vacker granit. Kring den mellersta 

 bäcken anstår deremot dels ljus, sockergrynig, ej skiffrig kvartsit och dels blåkvarts med 

 körtlar af ljust blågrå kalksten. Dessa bergarter ligga säkerligen mellan graniten och 

 den i trakten rådande ljusa sparagmiten, hvilket, jemte deras petrografiska beskaffenhet, 

 hänvisar dem till den undre sparagmitafdelningen. 



Nordvest vid norra ändan af Faemunden utbreder sig ett litet granitfält. Sydvest 

 utmed detta uppträder i Stenfjället en ej obetydlig bildning af blåkvarts, än mörkare, än 

 ljusare. Så väl här, som äfven i Nörendalen, finnas talrika block af konglomerat med bollar 

 af blåkvarts, fin, hvit kvartsit samt kvarts. Äfven finnas block af svart skiffer. Dessa 

 förhållanden svnas mig sannolikast kunna tvdas så, att blåkvartsen, hvilken hvilar ome- 

 delbart på graniten, tillhör den undre sparagmitafdelningen, och att konglomeratblocken 

 med bollar af blåkvarts härröra, frän den öfrc afdelniugens bottenbildningar. 



Söder om Vigelen tinnes äfven blåkvarts med inlagringar af lerskiffer, delvis alun- 

 skifferartad. Derjemte förekommer här grå sparagmit och ljus sparagmitsandsten. Möj- 

 ligen skulle dessa senare kunna utskiljas såsom yngre; ännu har dock ej något försök 

 härutinnan gjorts, hvarför tills vidare alltsammans erhållit den undre sparagmitafdelnin- 

 gens beteckning. Slutligen har äfven den ljusa, delvis blåaktiga kvartsit, som bildar fjället 

 St. Glucken (riksrös 159) blifvit hänförd till den undre sparagmitafdelningen. Bergarten 

 har här förlorat sin klastiska struktur och uppträder nu såsom en finkornig, nästan rent 

 kristallinisk kvartsit. 



Dalarnes, Herjedalens och Jemtlands kvartsit- och sparaginitområden. Från trakten 

 kring Fannundcn utbreder sig sparagmitforinationen mot O. in öfver nordligaste Dalarne 

 och syd vestligaste delen af Herjedalen samt vidare upp mot Storsjön i Jemtland. Dess 

 bergarter förete här ungefär samma vexlingar som i de angränsande trakterna af Norge. 

 Närmast riksgränsen är ljus sparagmit rådande; längre mot ()., kring öfre delen af Randa 

 elf och derifrån mot NO. till trakten kring Hede, har bergarten en temligen utprägladt 

 röd färg och är utbildad dels såsom tvpisk röd sparagmit lik Bellingens, dels såsom röd 

 sparagmitsandsten lik Römundfjelds. Mot sparagmitfältets utkant i S. och O. förändrar 

 sig bergartens habitus, i det att der gråa till gulgråa, temligen grofva kvartsiter med 

 underordnade lager af grofva skiffrar och kvartskonglomerat ! blifva rådande. Dessa bild- 



1 I dessa konglomerat bestå bollarne, som vanligen ej hafva mer än valnöts storlek, alldeles öfvervägande 

 af kvarts, dock förekomma äfven sådana af andra bergarter, såsom granit och olika kvartsitvarieteter. 



