KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 28. N:o 5. 49 



på mellersta graptolitskifferns nivå i en grof skiffer, som <\cv uppträder i blåkvartsens 



omedelbara närhet. 1 



Af allt detta framgår, att Oviksfjällens blåkvarts måste uppfattas såsom en Iran 

 sparagmitformationen skild bildning af kambrisk och möjligen delvis undersilurisk ålder. 

 Den synes således närmast kunna paralleliseras med blåkvartsen i Valders, hvilken lika- 

 ledes genom vexellagring är nära förbunden med de sibiriska skiffrarna. 



Kring Hotagen i nordliga Jemtland finnas några partier af blakvarts, sparagmit och 

 kvartsit. Norr om Tjyvattnet utbreder sig der en ganska mäktig bildning af blakvarts, hvil- 



Fig. 25. Profil från Tjyvattnet mot NNV. till Erfjäll. Längdskala 1 : L0O0O0. 



'fjyvattnel Tjäruåfjäll Erfjnll 



sso. ^^^ NN\ 



c 9 S P— 



s silurisk sandstensskiffer; h blakvarts; / Lcrskiffer; /' porfyr; G granit; g gneis; sp lin, gröngrå sparagmit: ö ögongneis. 



ken synes vara nära förbunden med siluren och antagligen kan paralleliseras med Oviks- 

 fjällens blåkvarts. I Tjärnafjäll hvilar den på porfyr och granit med förstördt utseende. 

 Det omkring C> km. N. om Tjärnäfjället belägna Erfjället består af fin, gröngrå sparagmit, 

 något skiffrig. Söder om fjället är berggrunden granit, men i dess fot uppträda gneisiga 

 bergarter, hvilka i sin öfversta del innehålla bollar af kvartsit. De äro således, åtminstone 

 delvis, pressade gneisgråvackor. Högre upj) observei-ades en ej särdeles grof ögongneis, 

 till utseendet bildande en inlagring i spara.gmiten ; möjligen en pressad granitgång. 



Norr om Hotagens kapell uppträder fin sparagmit lik Erfjälls och gra kvartsit. 

 Yestligare, X. om Lockringen, vexlar dylik kvartsit flera gånger med granit, d. v. s. den 

 ligger på en mycket ojemn undergrund af denna bergart. Mot S., närmast de sibiriska 

 skiffrarne, blir kvartsiten blåkvartsartad. 



Ofverblick öfver spar«igniitforniationens och blåkvartsetagens sainmansättning;. Sparag- 



mitfältets olika, delar hafva nu blifvit i korthet omnämnda. Det torde da vara lämpligt 

 att i en ofverblick öfver det hela sammanfatta samt i en och annan punkt något full- 

 ständiga den bild af vårt områdes sparagmitiska och kvartsitiska afiagringar, som af de 

 anförda förhållandena framgår. 



Såsom vi hafva sett visa talrika fakta, att sparagmitformationen naturligen kan 

 indelas i tvenne afdelningar, en undre och en öfre, skilda genom de kalkiga afiagringar, 

 som ofvan betecknats såsom Biri-etagen. Den undre a/delningen är bäst utbildad kring 

 nedre Gudbrandsdalen och derifrån mot O. till Glommendalen. Grå, delvis ganska mörk 

 sparagmit är här den förherskande bergarten, dock med inlagringar af skiffer, som uppåt 

 blifva allt talrikare och mäktigare. I trakten mellan Glommendalen och Klarelfdalen, der 

 den undre sparagmitafdelningen äfvenledes är en hufvudlänk i bergbyggnaden, spela i 

 densamma skiffrar en ännu större rol. Vexlande med dem uppträda kvartsiter af olika 

 färger, ofta täta, flintlika, ej sällan blåkvartsartade. Derjemte förekomma äfven sparagmi- 



1 Wiman, 1. c. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Baud 28. N:o 5. 



