50 A. K. TÖKNEIinllM, I)KT CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



l 



tiska bergarter, mestadels gråa, synnerligast i afdelningens lägre lager. Utanför de nu 

 nämnda områdena visar sig den undre sparagmitafdelningen i många och vidt spridda 

 småpartier inom sparagmitfältet, i nästan alla dock med jemförelsevis svag utbildning. 

 En väsentlig rol i dessa spridda förekomster spelar Biri-etagen. Den kan ock, trots sin 

 relativa ringa mäktighet, i det stora hela sägas hafva en vidsträcktare utbredning än den 

 undre sparagmitafdelningens rent klastiska bergarter. Strängt taget torde den ej heller 

 tillhöra dessas lagerföljd, tv den är, åtminstone delvis, skild från dem genom ett afbrott 

 i lagerbildningen, såsom det i dess ligffande befintliga mäktiga konglomeratet i trakten 

 kring Gausdal och Fodvang visar. På andra ställen har en dylik skarp undre gräns för 

 Biri-etagen visserligen icke kunnat påvisas, men förhållandena äro i allmänhet ej gyn- 

 samma för utredandet af denna fråga. 



Den öfre sparagmitafdelningen har i dagen en betydligt större utbredning än den 

 undre. Ilufvudmassan af dess bergarter utgöres af af ljusa, ofta rödaktiga sparagmiter 

 och sparagmitsandstenar. Gråa sparagmiter och kvartsiter förekomma likväl äfven, dock 

 egentligen blott uti afdelningens lägsta lager, hvilka vanligen, med undantag dock för 

 sparagmitfältets nordvestliga del, utgöras af dylika gråa bergarter, och dessa tilltaga i det 

 stora hela i mäktighet mot fältets gränser i söder och öster. 



Den öfre sparagmitafdelningen börjar ofta med konglomerat, och att detta ligger 

 diskordant på sitt underlag är flerstädes påtagligt. I detta konglomerats bollar återfinnas 

 sa väl urbergets som den undre sparagmitafdelningens och Biri-etagens bergarter. Egen- 

 domligt nog är konglomeratet icke gröfst och mäktigast invid sparagmitfältets ytterkant 

 mot S. och ()., utan först ett par tiotal kilometer längre in i fältet. Högre upp i afdel- 

 ningen äro inlagringar af mestadels temligen fint konglomerat ej sällsynta inom nästan 

 alla delar af afdelningens område. Bollarne i dessa bestå alldeles öfvervägande af finkor- 

 niga till täta kvartsiter utom i närheten af de i S. och O. angränsande urbergsområdena, 

 der bollarne lika öfvervägande utgöras af kvarts. 



Bland underordnade inlagringar i den öfre sparagmitafdelningen märkas för öfrigt 

 skiffrar och kalkiga bergarter. De förra synas vara allmännast i afdelningens lägre del; 

 deras färg är grå eller rödaktig, öfverensstämmande med den sparagmitbergarts, i hvilken 

 de förekomma. Kalkiga bergarter uppträda säkerligen pa flera nivåer, men endast tvenne 

 kunna dock för närvarande med någorlunda bestämdhet fixeras. Nära ofvanför afdelningens 

 bottenbildning, der denna utgöres af Koppangskiffer, d. v. s. inom sparagmitfältets inre 

 delar, träffas ej sällan körtlar af ljus, nästan tät dolomit. Så t. ex. vid Koppang, såsom 

 förut blifvit nämndt, i Högberget vid Klarelfven, N. om Kvitvola, i Funäsdalsberget i 

 Herjedalen m. fl. ställen. Liknande dolomit uppträder dock äfven på högre nivåer, såsom 

 visas af den i Skjseringfjeld förekommande (se tig. 18, sid. 40), och de ljusa dolomitblock 

 som ej sällan träffas på fjällen, kunna derför ej anses såsom indicier på närheten af 

 någon viss nivå. Den andra mera markerade kalkiga inlagringen är en kalksandsten, som 

 uppträder temligen högt uppe i afdelningen. Bäst utvecklad är den i trakten V. om 

 Engerdalen, der dess mäktighet kan uppgå till 150 m. och derutöfver, men dylik kalk- 

 sandsten, efter all anledning tillhörande samma nivå,* har träffats äfven på flera andra 

 och vidt skilda ställen. 



