KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 28. N:<) 5. 53 



ring än i visst hänseende kunde förefalla, utan synes det mig sannolikare att den förre 

 härrör från en något äldre bildningsperiod än den senare. De båda hafva derför ock på 

 kartan erhållit olika beteckningar. 



Kparagniitformntiotiens och blåkvartsetagens mäktigheter. Endast fa delar af sparag- 

 niitformationen hafva blifvit så detaljeradt undersökta, att formationens mäktighet kunnat med 

 någorlunda säkerhet bestämmas. Kjerulf gjorde niäktighetsberäkningar för flera olika ställen; 

 en del af de mått han kom till synas ganska sannolika, andra åter, såsom t. ex. det för 

 Konderne, kunna misstänkas vara för stora i följd af öfverskjutningar och dubbelvik- 

 ni ngar, om hvilka Kjerulf ej hade någon kännedom. Några af hans sannolikaste bestäm- 

 ningar, äfvensom ett par från andra källor, nia här anföras för att gifva åtminstone någon 

 föreställning om hvilka massor af klastiskt material här föreligga. »Samtliga talen kunna 

 dock ej betraktas annat än som helt approximativa. 



Den undre sparagmitaf delningen är inom den trakt, der den är mäktigast utbildad, 

 d. v. s. kring Gudbrandsdalen och Glommendalen, ingenstädes helt och hållet genom- 

 skuren, h varför dess fulla mäktighet ej kan bestämmas. Den synliga mäktigheten kan i 

 trakten N. om Lillehammer uppskattas till omkr. 1)00 m., i Kognvola i Osterdalen till 

 omkr. 700 ni. ' Skiffrarne i Osdalen bilda höjder af öfver 300 in. Dertill komma de 

 kvartsiter, som uppbygga fjällen V. om Osdalen, hvilkas mäktighet torde kunna anslås 

 till omkr. 200 ni. Den undre sparagniitafdelningens mäktighet i denna trakt kan således 

 uppskattas till minst 500 m. Ungefär samma mäktighet synes den hafva vid Klarelfdalen. 

 Vid Ettåen är nemligen — såsom förut anförd t — Biri-etagens mäktighet omkr. 300 m., 

 och de underliggande klastiska bildningarne kunna uppskattas till omkr. 200 m. Mot NO., 

 der blott enstaka fläckar af den undre sparagniitafdel ningen finnas kvar, är mäktigheten 

 betydligt reducerad. Högbom uppskattar kalkstenen vid Hede till omkr. 75 ni. Dertill 

 kommer den underliggande sparagmiten, som dock ej kan vara särdeles mäktig. Det hela 

 torde ej kunna anslås till mycket öfver 100 m. 



Den öfre sparagmitaf delningen är i Kletten i Österdalen omkr. 250 ni., i Deifjeld 

 vid Rendalen omkr. 600 ni., i Trysilfjeld och Varliberg omkr. 300 m., i Bkekkufjeld 

 omkr. 450 ra. I Sonfjället i Herjedalen torde kvartsitbergarternas mäktighet kunna anslås 

 till 700 å 800 m. Till ändå större mäktigheter kommer man längre in i sparagmitfältet. 

 Kendals-Sölens röda sparagniit har en synlig mäktighet af omkr. 1,000 in. 



De nu anförda uppskattningarne gifva således vid handen, att den undre så väl 

 som den öfre sparagmitafdelningen hvar för sig torde hafva en ungefarlig mäktighet af 

 omkring 1,000 m. på de ställen, der de äro mäktigast utbildade. Häraf följer dock ej, att 

 sparagniitformationens hela mäktighet kan sättas lika med 2,000 ni., ty der den undre 

 afdelningen är mäktigast är den öfre mindre utbildad, och tvärtom. 



Blåkvartsetagens mäktighet är mångenstädes temligen liten, men den kan doek på 

 sina ställen svälla ut rätt betydligt. Kjerulf uppskattar den i Valders till 300 å 400 in., 

 och maximalmäktigheten af blåkvartsen i Oviksfjällen är sannolikt ändå större. 



1 KJERULF angifver talen i norska fot. De hafva har blifvit reducerade till meter och afrundade, enär 

 de i alla händelser blott äro ungefärliga. 



