54 A. E. TÖKNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



Sevegruppens kristalliniska facies (Åreskiffrarne). 



Inom vestra Jemtland och nordvestra Herjedalen hafva kristalliniska skiffrar, s. k. 

 Areskiffrar, nemligen glimmerskiffrar, hornblendeskiffrar och vissa egendomliga gneiser, en 

 mycket stor utbredning. Samma bergarter träffas ock flerstädes i Norge, såsom i Hummel- 

 fjeld och andra S. om Röros, på flera ställen kring Trondhjemsfjorden, i Surendalen, 

 Drivdalen o. s. v. I mina första arbeten om fjälltrakternas bildningar sammanförde jag 

 dessa Areskiffrar med sparagmiterna till en stor grupp, »Sevegruppen», hvilken grupp jag 

 då på grund af flerstädes i Jemtland och Herjedalen iakttagna lagringsförhållanden antog 

 vara yngre än silur, såsom förut blifvit nämndt. När jag sedermera genom fortsatta 

 undersökningar fann, att dessa lagringsförhållanden voro abnorma och således ej bevisande 

 för åldersförhållandet, tänkte jag mig, att det samband jag förut trott mig finna mellan 

 Åreskiffrarne och sparagmiterna möjligen kunde vara blott skenbart och likaledes beroende 

 på abnorma lagringsförhållanden, och jag framkastade då den förmodan, att Åreskiffrarne 

 måhända kunde tillhöra urberget. ] Denna förmodan liar emellertid ej befunnits riktig; 

 sparagmiterna och Åreskiffrarne äro, såsom jag först uppfattade dem, olika facies af en 

 stor formation. Bevisen härför skola längre fram anföras, sedan först Areskiffrarnes be- 

 skaffenhet, lagerordning och utbredning något närmare omordats. Vid deras beskrifning 

 torde det emellertid icke vara lämpligt att välja sjelfva Areskutan till utgångspunkt, 

 emedan det ej kan anses gifvet, att lagringsförhållandena der, äfven de olika skiffer- 

 varieteterna emellan, äro fullt normala. 1 stället vilja vi först vända oss till trakterna 

 kring Trondhjemsfjorden, der dylika skiffrar förekomma under mindre tvifvelaktiga för- 

 hållanden. Att dessa skiffrar vid Trondhjemsfjorden verkligen äro Areskiffrar, framgår 

 icke blott af deras stora petrografiska likhet med skiffrarne i Areskutan, utan äfven deraf, 

 att de N. om Trondhjemsfältet sammansluta sig med dessa. Dertill kommer, att de ena 

 som de andra omedelbart underlagra Trondhjemsfältets äldsta led. 



Åreskiffrarne kring Trondhjemsfjorden. På den under namnet Ködberg bekanta 

 udden i Trondhjemsfjorden vid Stadsbygden anstår rödaktig granitgneis, sadelformigt böjd 

 med hufvudstupning mot NNO. De första hällar, som sedan äro synliga i NV., bestå af 

 en ljus, kvartsig glimmerskiffer, särdeles tydligt skiktad och äfven något förskiffrad. Den 

 stupar mot NV., således frän granitgneisen. Ofver glimmerskiffern följer mörk hornblcnde- 

 skiffer och öfver denna åter brun, glimrig, granatförande gneis. Denna sist nämnda bildar 

 en starkt skålformigt sammanpressad zon, på hvars andra sida hornblendeskiffern åter 

 framträder. Se profil fig. 26. 



Ofvanpa urberget, som här representeras af granitgneisen, följer således: kvartsig 

 glimmerskiffer, hornblendeskiffer och brun glimmergneis. Denna lagerföljd återfinnes på 

 flera ställen i dessa trakter, dock blir den understa länken, glimmerskiffern, hvilken aldrig 

 är fullt fältspatfri, stundom så fältspathaltig, att den öfvergår till en granulitisk skiffer 



1 Om tjällproblemet, s. 336. 



