KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. 55 



eller finkornig gneisskiffer. Så t. ex. i trakten af Leksviken. Närmast kring detta ställe 

 är hornblendeskiffer rådande. Dennes liggande framträder V. om Tömmerdal (SV. om 

 Leksviken) och består af en grå gneisskiffer med underordnade inlagringar af hornblende- 



Fig. 20. Profil utefter Trondhjemsf jorden från Risseu till Stadsbygden. Längdskala 1 : lOeoiH) 



Risseii Stadsbygden 



NN V. , _ ' SSO. 



— ^n immWMmWTTTWfagr ^ 



■hk yt k : ■'..- - „ qt u 



h hornblendeskiffer; k kristallinisk kalksten: gl kvartsig glimmerskiffer; g brun giimmergneis (Åregneis): ie röd 



granitgneis (urberg). 



skiffer, öfver hornblendeskiffern följer brun giimmergneis, ofta granatförande, en bergart, 

 som bär har betydande både mäktighet och utbredning. 



Vid vestra sidan af Örkedalsfjorden uppträder en ljus, kvartsig glimmerskiffer lik 

 den V. om Stadsbygden. Vid Almli är der på densamma öppnadt ett hällebrott. x Glini- 

 merskifferns liggande utgöres af gneis, som stundom är ögongneisartad, dess hängande af 

 hornblendeskiffer, tned hvilken den genom vcxellagringar är nära förbunden. Hornblende- 

 skiffern i sin ordning öfverlagras af brun giimmergneis, med hvilken den på gränsen lika- 

 ledes vexellagrar. Den bruna gneisen har stor utbredning på östra sidan af Örkedals- 

 fjorden. Den stupar här i regeln flackt SO. I sin undre del är den tcmligen grof, van- 

 ligen granatförande och kvartsstrinmiig. Högre upp blir den finare och ofta hornblende- 

 förande. Underordnade lager af hornblendeskiffer äro ej sällsynta. 



Sydost vid Leksdalsvand, N. om Vaerdalen, uppträder en vacker och väl skiktad, 

 något glimmerskifferartad kvartsit, ljus med grönaktiga smålager. Den torde otvifvel- 

 aktigt kunna paralleliseras med den kvartsitiska glimmerskiffern vid Almli och öfverlagras 

 liksom den af mörk hornblendeskiffer. Mellan båda finnes dock ett föga mäktigt lager af 

 ljus, lös glimmerskiffer. I kvartsitens liggande uppträda vid Lundselven gråa, ofta något 

 granatförande glimmerskifferartade bergarter. Dessa hafva en icke obetydlig utbredning. 

 En hithörande glimmerskiffer, småvresig och full af små kvartskörtlar, anstår i höjden Ö. om 

 Tuset 0. om Leksdalsvand. Högre upp i samma höjd träffas en röd, medelgrof gneisgranit. 

 Denna är närmast glimmerskiffern fin, granulitisk och tydligt skiktad. På ett ställe, der 

 kontakten mellan glimmerskiffern och gneisgraniten var blottad, tycktes båda bergarterna 

 vara liksom sammanförda, med hvarandra. Den i fråga varande glimmerskiffern torde 

 d erfor icke tillhöra Seveskiffrarne, utan snarare böra hänföras till urberget. 



Af de nu anförda exemplen torde framgå, att den normala lagerföljden inom Are- 

 skiffrarne, sådana de äro utbildade på vestra sidan om Trondhjemsfältet, i stort taget är: 



1 Skiffern vid Almli består öfvervägande af kvarts och dels grÖubrun, dels hvit gliramer, den senare öfver- 

 vägaude. Derjeinte förefinnes dock ej obetydligt fältspat, mestadels ortoklas, men äfven något plagioklas. Enstaka 

 ortoklaskorn äro jemförelsevis stora. Vidare förekomma ymnigt korn af e.pidot. hvilka äro lika primära som 

 bergartens öfriga beståndsdelar, samt teinligen sparsamt fjäll af grafit. 



Skiffern vid Stormeset V. om Stadsbygden liknar mycket den vid Almli, men innehåller utom de nämnda 

 beståndsdelarne äfven talrika korn af titanit, mindre talrikt sådana af apatit och zirkon, bådadera med afrundade 

 former. I epidotkornen finnes stundom en kärna af ortit. 



