58 A. E. TÖKNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



parallelisera den med den förut omnämnda undre hornblendeglimmerskiffern SO. om Le- 

 vanger. 



En skiftei*, som mycket liknar Hobergskiftern, har en ej obetydlig utbredning i Fin- 

 lierna. 1 Norr om öfre delen af sjön Lenglingen förekommer der en ljus, glimmerskiffer- 

 artad bergart i vackra hällar fallande flackt NO. Högre upp följer först en hård glimmer- 

 skifter med lager af hornblendeskiffer och sedan en grof, bucklig glimmerskiffer stundom 

 med små mörka granater och uppfylld af kvartskörtlar. Det är denna skiffer, som liknar 

 Hobergskiftern. Den bildar hela fjället ofvanför Sörli, och dess mäktighet här torde vara 

 minst 400 m. 2 Samma skiffer förekommer äfven i östra delen af Tjalfjället och NO. om 

 Guspiggen. 3 



Fig. 28. Profil från Gråsjön mot NV. 

 Gråsjön 



SO. | 



kv högfjällskvartsitlik glimmerskiffer; H Hobergskiffer, grof, temligen lös, brunaktig; H' Hobcrgskiffer med hornblende- 

 glimmerskifter; H" Hobergskiffer med kalkiga lager; a fin, föga skiffrig amfibolit med lager af glimmerskiffer: h hornblende- 

 skiffer med lager af grof, gneisig glimmerskiffer. 



o 



Bland inlagringar i Areskiffrarne må vidare omnämnas de visserligen ej talrika 

 men dock flerstädes förekommande kalkstenarne. De äro i regeln temligen starkt kri- 

 stalliniska och till färgen gulhvita, gråhvita eller blågrå. De synas förekomma på något 

 olika nivåer, dock företrädesvis i Areskiffrarnes lägre del. Ett par finnas i norra slutt- 

 ningen af Areskutan; en ganska betydande beskrifves af Högbom från trakten N. om 

 Kall. Andra förekomma N. om vestra ändan af Anjan och vid Gånelfvens utlopp i Torrön. 

 Den på sist nämnda ställe är mestadels blågrå, stundom hvit, och starkt veckad. Dess 

 liggande utgöres af en finkornig grönsten, som har utseende af att vara en dioritiserad 

 diabas, dess hängande af brunaktig glimmerskiffer vexlande med hornblendeskiffer. 



Hummelfjeld och dess omgifningar. Det största Areskifferfältet på norska sidan finnes 

 S. om Röros. Till detsamma höra några temligen betydande fjäll, såsom Hummelfjeld, 

 Kollet-Volen och Storkletten. Här synes glimrnerskifferzonen, som eljest plägar utgöra 

 Areskiffrarnes nedersta länk, helt och hållet saknas eller ock vara blott föga utbildad. 

 Omedelbart på urberget, som här framsticker dels i Bryedalen och dels på ett ställe 

 öfverst vid Galåen V. om Narbuvold, hvilar nemligen en temligen mäktig serie af amfibolit- 

 skiffrar, dels mörka, liknande de i Areskiffrarne vanliga, dels finare och något ljusare. 

 Sådana skiffrar äro t. ex. rådande i dalen mellan Narsjön och Narjordet. I dem finnas 

 dock der och hvar gröfre partier, som hafva utseende af pressade grönstenar. Vid Bre- 



1 Så benämnes en trakt i Norge N. om vestra Jemtland. (Se orienteringskartan tafl. 2.) 



2 Enligt benäget meddelande af K. HAUAN följer högre upp hornblendeskiffer oeh slutligen brun glimmer- 

 gneis (Aregueis). 



3 En ljus, srailbucklig glimmerskiffer, som i viss mån liknar Hobergsskiffern, inen är något ljusare oeh 

 hårdare, förekommer flerstädes i Areskiffrarnes nedersta del, så t. ex. i Areskutan och i Re.ifjället. Möjligen är 

 småbuckligheten blott ett tryckfenoraen. 



