KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND 28. NIO 5. 65 



serien i dessa trakter, hvaraf synes framgå, att den lägre delen af undersilar här är föga 

 eller alls icke utvecklad. 1 Härmed står antagligen det förhållande i samband, att i Frön 

 och Gausdal gränsen mellan skifferserien och den underliggande blåkvartsen eller kvartsiten 

 är ganska bestämd, då deremot blåkvartsen i Valders med dess ofta ganska mäktiga skiffer- 

 inlagringar ingalunda kan sägas vara bestäm dt afgränsad mot skifferserien. Den är tvärtom, 

 såsom förut näumdt, nära förbunden med denna genom vexellagringar. 



De flera större och mindre silurpartier, hvilka ligga inströdda, i sparagmitfältet från 

 Tunsåsen i Bruflat mot (). till Mjösen, tillhöra alla den östliga facies och bestå öfver- 

 vägande af alunskiffer ined primordialförsteningar samt ortocerkalk, således et. 2 och 3. 

 De vestligare af dessa silurpartier omgifvas närmast af blåkvarts, men denna blir mot Ö. 

 allt mindre mäktig och är kring Mjösen föga utbildad. 



I de stora silurfälten kring Mjösen ingå — såsom redan länge bekant — både 

 under- och öfversilur. 2 För utvecklingen af denna senares lägre del samt de närmast 

 underliggande lagren af sparagmitformationen är trakten kring Ringsaker upplysande. 

 Lagerföljden är här: 3 



Ortocerkalk ; 



Phyl lograptusskiffer ; 



Ceratopygekalk ; 



Alunskiffer med orsten (Olenus-mvkn); 



Alunskiffer med orsten {Paradoxides Tessini nivån); 



Mörk lerskiffer med blåa kalkstenskörtlar {Parad, ölandicus nivån); 



Grå lerskiffer med Olenellus Kjenilft ; 



Mörkgrå kvartsit i tunna lager vexlande med grå eller gröngrå lerskiffer; 



Tjockbankad sandsten af vexlande färg, blå, grå, hvit och rödfläckig. 



I nordvestlig riktning från Mjösens silurfält finnes en mängd små silur-rester inom 

 eller utmed sparagmitfältet ända upp. till det stora jemtländska silurområdet. Dessa små 

 silur-rester, hvilka alla tillhöra den östra facies, torde förtjena att här uppräknas. 



Vester om Glommen märkas de små förekomsterna vid Brumund seeter, Oxna och 

 Kletten. Vid Brumund saeter är blott undersilur (et. 3) funnen, 4 vid Oxna blott 



o 



primordial, ' vid Kletten bådadera. 5 Vid östra Glommenstranden, SO. om Asta station, 

 förekommer litet alunskiffer och undersilurisk kalksten inklämda vid en förkastning mellan 



1 I bottnen af samma skifferserie ligger äfven, enligt min uppfattning, den vid Bål saeter S. om Nore- 

 kampen (SO. om S. Frön) förekommande kalkstenen. Rörande denna liar B.JÖRLYKKE emellertid uttalat en annan 

 åsigt; han anser den nemligeu böra paralleliseras med Birikalken (se litteraturen). Kalkstenen ligger på gränsen 

 mellan blåkvarts i S. och Norekampens skiffer i N. Denna senare förklarar BJÖRLYKKE »tilhörer utvivlsomt den 

 aeldre sparagmitformation» (G. F. f. 16. 65). Vore detta påstående riktigt, då hade B:s uppfattning om kalk- 

 stenen möjligen något skäl för sig, men vid ett fömyadt besök på stället lyckades det mig lika litet som förut 

 att skilja Norekampens skiffer från skifferfältet i V., hvilket genom B:s egna graptolitfynd blifvit bestämdt såsom 

 siluriskt. Det är mig derför fortfarande omöjligt att sammanställa kalkstenen vid Bål steter med Birikalken. 



2 I Brumunddalen, N. om Mjösens östligare arm, linnes ett litet fält af röd och gul sandsten, hvilken 

 sannolikt är af devonisk ålder. (Jfr BÄCKSTRÖM, Rhombenporpliyr ans dem Brumunthale, s. 14.) 



3 Efter BRÖGGER, >^Parad. Ölandicus-nivået ved Ringsaker», och MÖNSTER, »Reiser i Mjöseguene». 



4 Se bl. Amåt och SCHIÖTZ, Om nogle nndersiluriske levninger. 



5 BRÖGGER, G. F. f. 2. 5 7 2. SCHIÖTZ, 1. C 264. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 28. N:o 5. 9 



