70 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



kvartsit. SO. om Grsessåmo, O. om Andorsjön, uppträder en blåaktig kvartsskiffer och 

 på den en grof, gråaktig kristallinisk kalksten. Afven på ett mellanliggande ställe, vid 

 Gasejavre, skola dylika bergarter förekomma. 1 



Fig. 30. Profil efter Tjalbaek. 

 Lakvnselv. 



p flasrig porfyr; g flasrig granit; a amfibolit; kv ljus, skiffrig, stundom blåaktig kvartsit, i nedre delen med inlagringar af 

 mörk skiffer; sk mörk, matt fyllitisk skiffer; k blåaktig, sandig kalksten; s mörk, smutsgrön, glänsande skiffer. 



Slutligen må omnämnas, att äfven i närheten af Tjalseeter, NV. om Bergli i Sörli, 

 finnes blåaktig kvartsit, alunskifferartad skiffer och blåaktig kalksten inpressade mellan 

 urbergarter. Se ofvanstående profil. 



Trondhjemsfältet. 



Under benämningen »Trondhjemsfältet» förstod Kjehulf det stora, hufvudsakligen 

 af sedimentära, mer eller mindre metamorfoserade bergarter bestående fält, som utbreder 

 sig O. och S. om Trondhjemsfjorden, i N. sträckande sig till Imsdalen i Snåsen, i S. till 

 Dovre. Fältets längdutsträckning förlöper således i NNO. — SSV., eller parallelt med den 

 skandinaviska fjällsträckningens hufvudriktning i denna trakt. Från Trondhjemsfältets 

 hufvudparti utgår en stor förgrening mot N. öfver Inderöen till trakten kring Snåsen 

 vand, en annan förgrening går mot VSV. genom Surendalen. 



Genom på flera ställen inom Trondhjemsfältet gjorda fynd af försteningar är det 

 numera bevisadt, att hufvudmassan af dess bergarter är af silurisk ålder. Redan i det 

 föregående har blifvit nämndt, att detta stora silurfält tillhör Skandinaviens vestliga silur- 

 facies, men att det dock har en från öfriga dithörande fält temligen afvikande karaktär, 

 beroende på den stora rol, som i dess lagerserie spelas af tuffartade och andra bildningar 

 af olika slag, hvilka äro mer eller mindre direkta produkter af grönstenseruptioner och 

 känneteckas genom gröna färger i olika nyancer. Nämnde grönstensderivater — om vi så 

 få kalla dem — hafva ofta en jemförelsevis lokal karaktär; i alla händelser förete de ej 

 den petrografiska likformighet, som i allmänhet är utmärkande för de olika afdelningarne 

 inom södra Skandinaviens silurbildningar. Samma stratigrafiska nivå kan derför inom 

 olika delar af Trondhjemsfältet vara till den petrografiska beskaffenheten temligen olika, 

 äfven om man bortser från de regionalmetamorfiska förändringar, hvilka vissa delar af 

 Trondhjemsfältet blifvit i vida högre grad underkastade än andra, och hvilka förändringar 

 väsentligt bidraga att förhöja de petrografiska olikheterna. Särskildt starkt framträda 

 regionalmetamorfiska förändringar inom en stor zon, som stryker längs genom hela Trond- 



1 Enligt benäget meddelande af Hr K. IlAUAN. 



