76 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



I 



fjeld, förekominer ofvanför Gam mel vangen och i liggandet af Tronfjeldets skiffrar en tem- 

 ligen betydlig aflagring af mörk, alunskifferartad skiffer oeh gra lerskiffer. 



Af det nu om de olika förekomsterna af Rörosskiffrar anförda framgår, att sådana 

 uppträda riindt kring Trondhjemsfältet oeh med i det stora hela ganska likformig karaktär 

 af fullt kristalliniska skiffrar. Endast de östligast förekom mande Rörosskiffrarne, såsom 

 de kring Tronfjeld, kring Aursundens östligaste del och i östra delen af Tennforsfältet, 

 äro mindre utprägladt kristalliniska. Detta skulle ock kunna uttryckas så, att i vester 

 äro Rörosskiffrarne allt igenom högkristalliniska, då de deremot i öster äro så blott i de 

 öfre lagren. 



Rörosskiffrarnes grupp har således undergått en mera genomgripande metaniorrism 

 i vester än i öster, och häri företer den en påfallande analogi med Sevegruppen. En vidare 

 analogi är, att i båda grupperna amfibolitiska bergarter spela en vida större rol i V. än 

 i O. Det synes ej osannolikt, att dessa båda analogier kunna stå i något orsakligt samband, 

 att t. ex. den starkare lnetamorfismen i V. kan bero på de eruptiva processer, som der 

 gåfvo upphof till de amtibolitiska bergarterna. I alla händelser är det påtagligt, att me- 

 tamorfismen i så väl Seve- som Röros-grupperna har en ganska allmän och så att säga 

 primär karaktär ocli är oberoende af de mera lokala och sekundära metamorfoserings- 

 processer, som träffat vissa partier i det inre af Trondhjemsfältet. 



Ansättens fält. Utom de ofvan omnämnda kring Trondhjemsfältet grupperade före- 

 komsterna af Rörosskiffrar tinnes ett litet isoleradt fält af till dessa närmast hänförbara 

 skiffrar kring Ansätten i nordliga Jemtland. Den öfre delen af detta fjäll består väsent- 

 ligen af en ljus, hornblendeförande gli m mer skiffer, delvis ganska lik kärfskiffer. Vcxlande 

 med denna förekommer hornblendeskiffer; längre ned i fjället uppträda fyllitcr, dels grön- 

 aktiga, dels grå, stundom grafitskifferartade. 



Oliviiisten och serpentin. Till Rörosskiffrarnes karaktäristik fordras äfven omnäm- 

 nandet af de i dem ganska talrika förekomsterna af olivinsten och serpentin, stundom åt- 

 följda af täljsten, hvilken sistnämnda bergart äfven kan uppträda sjelfständigt, d. v. s. 

 utan att vara — åtminstone synligt — bunden vid någon af de båda andra. 



De nämnda magnesiarika bergarterna synas uppträda såsom lagerstockar lagt nere 

 i Rörosskiffrarne. Någon närmare utredning af deras förekomstsätt och beskaffenhet har 

 jag emellertid ej haft tillfälle att företaga. För att dock visa hvilken rol de spela inom 

 Rörosgruppen, må de vigtigaste af dem erhålla ett kort omnämnande. 



Bekanta äro Eeragens serpentinfjäll på grund af de kromjernsfvndigheter de hysa. 

 Bergarten i dem synes, att döma af några mikroskopiskt undersökta prof, 1 hufvudsakligen 

 vara en mer eller mindre serpentiniserad olivin-enstatit-sten. Vester om Feragen och 

 utmed Rörosfältets södra gräns finnes en hel rad af likaledes kromjernförande serpentin- 

 förekomster, af hvilka Rödhammeren och Gråberget äro de nämnvärdaste. Nordligare i 

 Rörosfältet, N. om Grönsjön, NV. om Stuesjön, tinnes en helt liten serpentinförekomst 



1 Ehuruväl pctrografiska beskrifningar i egentlig mening ej ingå i detta arbetes plan, har dock vid berg- 

 artbestäm ningarne mikroskopisk undersökning ofta tagits till hjelp. Öfver 400 slipprof af områdets bergarter 

 hafva för detta ändamål förfärdigats. 



