KONGL. SV, VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. Hö 



Ett skäl, som kan synas tala emot att de nu omnämnda kärfskifferförekomsterna 

 äro metamorfoserad Brekskiffer, är, att der denna inkommer i det metamorfiska stråket 

 öfvergår den i regeln till mörka glimmerskiffrar. Så t. ex. V. om Kvikne ocli äfven 

 sydligare i trakten af Maalsjön. Men då det är en känd sak, att lager med något olika 

 sammansättning åverkas på väsentligt olika sätt af de metamorfosera nde krafterna, torde 

 af det nämnda förhållandet ej någon bestämd slutsats kunna dragas rörande de i fråga 

 varande kärfskifferförekomsternas sammanhörighet med Brekskiffrarna eller ej. 



Stören-gruppen. I det föregående har redan blifvit nämndt, att Störengruppens 

 bergarter mestadels utmärka sig genom grönaktiga färger beroende derpå, att de i all- 

 mänhet äro mer eller mindre direkta derivater af grönstenar eller grönsten stuffer. De 

 sluta sig ock i fråga om sin utbredning nära intill en serie större och mindre grönstens- 

 massiv, från Forbord fjeld, O. vid Trondhjemsfjorden, i N. till Vardesjö berg (N. om 

 Fokstuehö) pä Dovre i S. Den vanligaste bergarten närmast kring dessa grönstensmassiv 

 är hvad Kjerulf plägade kalla »uvisse grönne masser», d. v. s. blekgröna till mellangröna, 

 mestadels otydligt skiktade, finkorniga bergarter, som under mikroskopet visa sig bestå 

 af en filtlik väfnad af anifibolstänglar, mellan hvilka en färglös, väsentligen af kvarts 

 bestående botten är synlig. Derjemte förekomma klorit och epidot, vanligen fläckvis 

 fördelade, äfvensom ej sällan något kalkspat. Med tilltagande afstånd från grönstensmas- 

 siven blir i allmänhet skiktningen tydligare, och samtidigt härmed börjar den orediga 

 massan att differentiera sig i gröna sandstenar, gröna skiffrar, gröfre och finare, gröna, 

 väl skiktade lerstenar o. s. v. Bland dessa uppträda då ej sällan äfven lager af ljus 

 tunnskiktad, sockergrynig kvartsit och stundom äfven af blåa eller violetta, glasiga 

 kvartsiter. Nedanstående profiler visa ett par exempel pä Störengruppens sammansättning. 



Fig. 13. Profil från Mostadverket mot SO. till Selbu sjö. Skala 1 : 100000. 

 M ostaverket Fnglem vid Selbu sjö 



-,,^5^=^^ so. 



/ ' j» 9 ' y b0 9' , 9' 9' kv 9" k " 9'"^ r — — ,. 



I, s lerskiffer och grön sandsten, inverterade lager af Hovingruppen; b grön breccia; g gröna massor, än mörkgröna, än 

 blekgröna, vexlande med grön skiffer; s' grågrön, sandstensartad bergart, rik på brunspat; G grönsten; g' gröna masso r 

 och grön skiffer: h) ljus, tunnskiktad kvartsit; g' gröna skiffrar och grönstensskiffer vexlande med ljus, tunnskiktad 

 kvartsit, lagren mycket skrynklade; g'" gröna och gröngråa lerstenar och skiffrar med lager af kvartsit; /grå, grof, smulande 



fvllit med brunspat (.Brekskiffer). 



Fig. 44. Profil vid Vordal i Åsen. Skala 1 : 100000. 



Vordal Skordals 



NV. t J ern SO. 



9 G 9 $'— 3. 

 V ° 

 l grön lersten och sandsten (Hovingr.): b grönt, breccieartadt konglomerat: g mörkgröna massor; G finkornig diorit: g' 

 mörkgrön skiffer med konglomeratiska lager och ljus tunnskiktad kvartsit: g" ljus gråvacka och gröna skiffrar. 



Inne emellan Störengruppens skiffrar finnas flerstädes kalkstenar, mestadels gråblå, 

 finkristalliniska. Så t. ex. det långa kalkstensstråket N. om Surendalen. Det kan dock 

 knappt på något ställe anses fullt säkert, att dessa kalkstenar verkligen tillhöra Stören- 



