92 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA .SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



en af bild ning (återgifven i fig. 51) af en kontakt mellan konglomerat och sandsten, 

 hvilken visar, att de båda ej äro konforma. Bkögger anser konglomeratet vara den äldre 

 bildningen, men hans figur antyder, att förhållandet snarare är motsatt, ty vore konglo- 

 meratet äldre, då borde sandstenens lager åtminstone i någon mån smyga sig efter dess 

 ojemna yta och ej stöta tvärt an emot densamma på sätt som figuren visar. 



Norr om Beitstadfjorden och N. om Snåsen finnas tvenne rätt betydande sandstens- 

 fält, hvilka petrografiskt mycket likna Eknesandstenen, och då de dertill, liksom denna, 

 utgöra den öfversta länken i traktens lagerföljd samt — åtminstone hvad fältet N. om 

 Beitstadfjorden beträffar — börja med ett groft konglomerat och hvila diskordant på 

 underlaget, så hafva de på kartan blifvit hänförda till Eknegriippen. Dessa fälts gränser 

 hafva emellertid ej kunnat på alla punkter så noga bestämmas som önskligt hade varit. 



Ett par små partier af sandsten och konglomerat, hvilka finnas det ena NO. vid 

 Mosviken, det andra i Gevserstenen omkr. 20 km. SV. om samma ställe, torde äfven af 

 petrografiska skäl böra räknas till Eknegriippen. 



Angående Eknegruppens geologiska ålder kan för närvarande ej med någorlunda 

 bestämdhet sägas mer, än att den är yngre än den lägre delen af öfversilur. Ekne- 

 gruppen kan således tillhöra öfre delen af öfversilur, men det kan äfven tänkas, att den 

 kan vara devonisk. Det starka afbrott, som finnes mellan Eknegriippen och de bildningar 

 inom Trondhjemsfältet, hvilka gifvet äro sibiriska, skulle möjligen kunna anses tala för 

 det senare alternativet. Något bestämdt utslag i frågan är dock för närvarande ej möjligt. 



Östra delen af Trondhjemsfältet. 



Utredningen af Trondhjemsfältets östra del försvåras väsentligt deraf, att densamma 

 nästan helt och hållet ligger inom det stora metamorfiska stråkets område, i följd hvaraf 

 bergarternas petrografiska beskaffenhet äfven inom ett och samma lager kan vara mycket 

 olika, allteftersom metamorfismen verkat mer eller mindre starkt. De skarpa petrografiska 

 skiljaktigheter, som ursprungligen förefunnos hos en del af de länkar, hvilka uppbygga 

 Trondhjemsfältets östra del, har metamorfismen dock ej kunnat utplåna, och när, såsom 

 fallet är inom fältets nordligaste parti, lagren ej blifvit alltför mycket omkastade, kunna 

 derför ock de olika länkarne jemförelsevis lätt hållas nt från hvarandra. Vi vända oss 

 derför först till trakterna längst i NO. i Trondhjemsfältet. 



1 den profil, som förut, sid. 83, meddelats från trakten SO. om Snåsen, öfverlagras Brek- 

 skiffern af en gröngrå, stundom nästan rent grå, fin, temligen hård och fast, sandig berg- 

 art, som är än mer, än mindre utprägladt skiffrig och stundom ganska tydligt skiktad. 

 I det hela gör den intryck af att vara en metamorfoserad fin sandsten. Bergarten har en 

 viss egendomlig fingrynig textur, hvarför vi här kunna beteckna den såsom »grynskiffer . 

 Den har en betydlig mäktighet och innesluter flera underordnade lager af kvartsig grafit- 

 skiffer, stundom äfven af fyllit, men är för öfrigt ganska likformig. 



( Ister om grynskiffern och öfverlagrande den följer en serie af lösa- glimmerskiffrar 

 med ganska vexlande utseende; än ljusa, granatförande, än gra. än — och oftast — bruna. 



