94 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



i 



gruppen omfattar bland annat äfven skiffrarne i de skifferbrott, der Selbu bekanta kvarn- 

 stenar brytas. De hafVa derför blifvit benämnda »Selbu-skiftrar». Grynskiffern slutligen, 

 med dess inlagringar, har stor utbredning i trakten kring Singsås och kan derför be- 

 tecknas såsom »Singsås-gruppen». 1 



Fig. 53. Profil från Malsåen öfver Fagerli fjeld till Strådalen. Skala i : 200000. 



Malsåen vid ,,, . , _ ., ,. ... „ i o Riksgränsen 



Holmli sseter. ' J' ■ B J- e>" • v j,j Strådalen. 



VNV ^55«^^^Wi^^^ 



O rj-- St '■ i \ Si '. St j -" S/J SnfM m "' ' f 



G gneisgranit: r gröngrå, planskiffrig skiffer: b grof, bucklig lerglimmerskiffer: st gröna skiftrar och massor, vauligen ej väl 

 skiktade (Störengr.) : b' grå. grof, något glänsande, halfkristallinisk skiffer, stundom med horublendenålar: si grof gry u- 

 skiffer, dels grå, dels grönaktig: skiktning' tydlig, men vresig. Genomsättes af flera granitgångar (Singsås gr.); se gneis, mo1 

 liggandet grå, mot hängandet mera brun och med underordnade ljusa, kvartsitiska lager: flera granitgångar (Selbu gr.): m 

 mörka horublendebergarter bandade med ljusa, granulitiska och genomsatta af gångar af ljus granit (Merakergr.): su brun- 

 grå, fin, teniligen lös. glänsande glimmerskiffer (Sulskiffer); m' grå och brunaktig, flin, fast och jemn glimmerskiffer med 

 inlagringar af fin hornblendeskiffer: sk grå lerglinnnerskifter och brungrå, glänsande skiffer: m gröngråa skiffrar, temligen 

 grofva och med elliptiska utvittringar, mot liggandet mera tydligt skiktade och innehållande porfyriska biotitfjäll (Meraker- 



grnppen); r kärfskiffer (Rörosgruppen). 



För den östra delen af Trondhjemsfältet få vi således följande grupper: 

 Sid-skiffei -gi -upp e n ; 

 Meraker-gruppen ; 

 Selbu-skiff er-gruppen ; 



Singsås-gruppen — samt den redan frän vestra delen af fältet kända 

 Br ek-skiffer-gruppen, 

 hvilken dock har endast obetydlig utbredning inom Trondhjemsfältets östra del. 



\ i skola nu taga dessa grupper något närmare i betraktande och söka utröna i hvad 

 mån de kunna paralleliseras med fältets vestra grupper. 



Singsås-gruppen. Hufvudbergarten inom Singsås-gruppen är, såsom redan nämndt, 

 den gröngråa till gråa, grofva, så att säga sandiga skiffer, som vi kallat »grynskiffer». An 

 är den mera glimmerskifferartad, än mera sandsten saktig, beroende på graden af meta- 

 morfism, men i det stora hela dock ganska likartad öfver betydande områden. Såsom 

 underordnade inlagringar innehåller den ofta grafitiska skiffrar, i regeln mycket kvartsiga, 

 vidare hornblendeskiffer och grönstensskiffer samt stundom tunnskiktad, sockergrynig, ljus 

 kvartsit. Konglomeratbildningar äro jemförelsevis sällsynta. Ett rätt betydande och delvis 

 ganska groft konglomerat, som synes tillhöra Singsås-gruppens lägsta del, finnes emellertid 

 i trakten kring Hullet sseter öfverst i Jöndalen N. om Våge. Dess bollar bestå öfver- 

 vägande af fin, ljus kvartsit i en grof, grönaktig glimmerskiffer såsom grundmassa. Ett 

 annat konglomerat ligger öfverst i den smala zon af Singsås-gruppens bergarter, som fram- 

 stryker något V. om Glommen mellan Röros och Tonset. Det består af bollar af kvartsit, 

 granit, kvarts m. m. i en gra, kvartsig skiffer såsom grundmassa. Det är ej särdeles 



1 Jfr. A. E. T. Sevegruppeu och Trondhjemsfältet. 



