98 A. E. TÖRXEBOHM, DET CENTBALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



glimmerskiffer. Bollarne äro stundom så starkt pressade mot hvarandra, att de mindre 

 hårda blifvit formade efter de hårdare. Se fig. 55 till venster. 



Inom ett temligen stort fält, som frän Budal utbreder sig mot S., äro gråa, fyllitiska 

 skiffrar rådande, hvilka ej synas med fog kunna sammanföras med de omgifvande Singsås- 

 skiffrarne. Jag har derför sökt utskilja dem från dessa. Trakten är emellertid föga under- 

 sökt, och de å kartan angifna gränserna derför ingalunda säkra. Dessa gränser hafva blifvit 

 uppdragna med ledning af här förekommande grafitiska lager. 1 Sådana finnas visserligen 

 i alla härvarande skiffergrupper, men de betydligaste synas ligga vid gränserna mellan 



Fi°\ 55. Stnff frän Bithammerens konglomerat. Skala 1:3. 



grupperna. Så t. ex. det stora grafitskifferlager, som uppträder i Forelhogna, och hvilket 

 derifran kan mot N. följas till Nekåfjeld och Römundhaugen, och mot S. ända ned till 

 Tönnas dal. Dylika grafitskifferlager, om än ej alltid lika mäktiga, äro kända nästan 

 rundt om det ofvan nämnda, fyllitfältet; jag har trott mig böra parallelisera dem med 

 det nämnda i Forelhogna och följaktligen hänföra fyllitfältet sjelft till Selbugruppen. Det 

 må dock medgifvas, att detta blott är en min subjektiva uppfattning, hvilken — om än 

 sannolik dock är långt ifrån bevisad. Jag anser dock säkert, att det stora fält, som 



utbreder sig S. om Guldalen mellan Stören och Eidet, icke är ett enhetligt skifferfält, 

 såsom Kjekulf å sina kartor framställt det, utan ett fält med ganska komplicerad byggnad, 

 och det är hufvudsakligen detta jag velat å kartan angifva. 



Meraker-gruppen. Denna grupps bergarter äro öfvervägande gröna; de ansluta sig 

 ock nära till grönstenar. De uppträda inom tvenne långsträckta fält eller zoner, hvilka 

 dock nästan sammanhänga,. Den sydligare och mindre af dessa zoner börjar något S. om 

 Folla, V. om Tonset, och stryker upp till inemot Guldalen vid Eidet; den norra och större 

 zonen börjar strax O. om den förras nordända och fortsätter med något vexlande bredd 

 till Trondhjemsjältets nordligaste del. 



Den södra delen af södra zonen har en pctrografisk karaktär, som mycket påminner 

 om Störengruppens. Den bestar nemligen öfvervägande af blekgröna, grofva, mot S. 

 delvis sandstensaktiga skiffrar, ofta innehållande lager af grönstensskiffer. Denna karaktär 

 bibehålles till något S. om gränsen mellan Hedemarkens och S. Trondhjeins amt. Der 

 börja skiffrarne att blifva mörkare och öfvergå nu temligen hastigt, till mörka hornblende- 



1 Kör kännedomen om flera af dessa står jag- i förbindelse hos Hr K. HAUAN. 



