KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:C) 5. 101 



en starkt sammanpressad trågbildning. Detta bestyrkes ock deraf, att något nordligare, i 

 Törgranvola S. om Helgåen, finnes en mörk, delvis rostig skiffer lik den vid Sul, dock 

 något hårdare, 1 livilken på båda sidor år omgifven af grågrön, något grof fyllitisk skiffer. 

 Den förut omtalade trågbugten, i hvilken Sulskiffrarnes zon slutar i norr, tillåter för 

 öfrigt ej att uppfatta denna zon annat än såsom ett starkt sammanpressadt tråg. Men är 

 den ett sådant, då kan man på grund af det anförda säga Suls skiffergrupp vara samman- 

 satt af tvenne afdelningar, en undre bestående af grå till brun fyllit, allt efter graden af 

 metamorfos, och en öfre bestående af mörk, temligen matt, ofta svafvelkishaltig och rostig 

 skiffer med mörkt streck. Denna senare är dock utbildad egentligen blott inom mellersta 

 delen af zonens utsträckning, d. v. s. från något S. om Sul till något N. om Helgåen. 



Inlagringar af petrografiskt från hufvudbergarterna starkt afvikande natur äro öfver- 

 hufvud sällsynta i Sulskiffrarna. Sådana af grönstensskiftcr och gröna skiffrar halva obser- 

 verats på flera ställen, men alltid föga mäktiga. Ett par körtlar af kalksten, delvis temligen 

 starkt kristallinisk, förekomma ö. och SO. om Merakers station. I den nordligare af dessa 

 fann Reusch ett fossil, som han »mener at kunne tyde som en utydelig og presset favosites». 2 

 I en närliggande skiffer fann han äfven »graptolitlignende tegninger», bland hvilka han 

 trodde sig kunna igenkänna en tetragraptus. 



Sulskifferzonens gräns mot Merakergruppcn är ej alltid rätt skarp, i det att vexel- 

 lagringar mellan bådaderas bergarter kunna förekomma. Omkring 1 km. öster om Sul- 

 skifferzonen finnes i Merakergruppens bergarter ett lager af brun eller grå fyllit, lik Sul- 

 grnppens. Det är föga- mäktigt, men kan dock följas från trakten NO. om Eongen fjeld 

 åtminstone till Helgåen, d. v. s. en sträcka af minst 120 km. I betraktande af de starka 



Fig. 5ti. Prolil öfver St. Kjölihaugen. Skala 1 : 100000. 

 Fseren. St. Kjölihangen. Riksgräns. Skalsjön. 



Ö. 



■s grönbrun glimmersandsten och grof skiffer: sk mörkgrå, fyllitisk skiffer : s 1 gråbrun glimmersandsten vexlande med lerstens- 

 aktiva lager; s 2 grönbrun glimniersandsten och konglomerat samt mörkgrön glimmerlersten, väl skiktad; s 3 mörkgrön lersten 

 med strökorn af svafvelkis och biotit: s 4 grågrön glimmersandsten, delvis grof; sk 1 grå fyllit och mörk skiffer, den senare 

 graptolitförande; s 5 grågrön sandsten och grå skiffer, väl skiktade; s° grön glimmersandstensaktig skiffer: le kärfskiffer (Rörosgr)- 



veckningar, som förefinnas i dessa trakter, kunde det äfven tänkas, att nämnda skifferlager 

 ej vore någon egentlig inlagring, utan en inklämd zon af Sulskiffcr, detta sa mycket mer, 

 som andra dylika inklämda zoner finnas O. om Sulskiffrarnes hufvudzon. En sådan är 

 det skifferstråk, som går förbi östra ändan af Fjergen mot N. till Insvand. Förherrskande 

 i detsamma är en mörk skiffer lik den mörka vid Sul. I densamma fann Getz på östra 

 sidan af St. Kölihaugen en del graptoliter, hvilka angifva en något högre nivå än grapto- 



fintliga Merakerskiffranie äro i Vaerdalen ljusare och finare än de pläga vara inom det egentliga metatnorfiska 

 stråket. Dettas gränser äro dock naturligtvis ej skarpa, utan från det höggradigt raetainorfoserade området aftager 

 raetamorfismen så småningom utåt. 



1 I dessa mörka skiffrar skulle det antagligen för en paleontolog löna sig att söka graptoliter. 



2 Geol. iakt. fra Trondhjems stift, s. 9. 



