102 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



Ii törne i Guldalen, och en nivå, som Getz anser någorlunda säkert kunna »saBttes med de 

 laveste lag i oversilur». l Denna graptolitförande skiffer ligger ined vestlig stupning in- 

 klämd mellan till Merakergruppen hörande lager med samma stupning, men Getz anser 

 den dock, och säkerligen med rätta, »liggende överst i lagraskken». Deraf följer då helt 

 naturligt, att den bör sammanställas med Sulskiffrarne, hvilkas ålder således blir bestämd till 

 äldre öfversilur, något som ock låter väl förena sig med Reusch's förut omnämnda fynd af 

 Favosites vid Meraker. Samme forskares supponerade Tetragraptus passar deremot ej lika 

 väl, men den var, enligt R:s eget medgifvande, ingalunda med säkerhet bestämbar, och 

 torde derför ej kunna tillmätas någon vigt. 



Mellan Kölihaugens skifferzon och den stora Sulskifferzonen finnes en annan skiffer- 

 zon, hvilken af petrograhska skäl blifvit på kartan likaledes hänförd till Sulskiffrarne. 

 Denna zon är synlig något V. om Insvand, hvarifrån den blifvit följd omkring 12 km. 

 mot S- 



Paralleliseringen mellan Tromlhjemsfältets östra och vestra delar. Enär Sulskiffrarne 

 på ofvan angifna grunder måste antagas tillhöra den lägsta delen af öfversilur, så måste 

 de närmast paralleliseras med Höilandets grupp, hvilken, såsom vi förut sett, är af unge- 

 färligen samma ålder. Singsåsgruppen hafva vi förut paralleliserat "med Störengruppen, 

 Frågan blir då huru de mellanliggande grupperna, nemligen Hovingruppen i V. och Selbu- 

 och Merakergrupperna i ()., skola paralleliseras. Af petrografiska skäl synes det mig 

 naturligast att sammanställa Hovingruppen med Merakergruppen, ty der denna senares 

 bildningar aflägsna sig från grönstenarne, antaga de en habitus, som mycket påminner 

 om den förras, 2 såsom redan i det föregående blifvit nämndt. Selbuskiffrarnes bildnings- 

 tid skulle då ungefärligen sammanfalla med det afbrott i sedimentafsättningen, hvilket i V. 

 markeras af Stokvola-breccian. Villigt må medgifvas, att denna parallelisering är fotad 

 på något svaga grunder, men den synes dock sannolik och må derför fa gälla tills bättre 

 grunder kunna erhållas. Säkert synes emellertid vara, att Selbu-skiffrarne ej kunna 

 paralleliseras med några bildningar äldre än silur. De försök, som på grund af en viss 

 petrografisk likhet blifvit gjorda af både mig och andra 3 att sammanställa det metamorfiska 

 stråkets skiffrar med Areskiffrarne, måste uppgifvas. Dessa senare komma ej upp i de 

 inre delarne af hvarken Merakers eller Vierdalens profiler. 



Mäktigheter. En fråga, som äfven borde beröras, är den om mäktigheten af de olika 

 grupperna inom Trondhjemsfältet. Till ledning för besvarande af denna fråga föreligga, 

 emellertid inga ens närmevis säkra data. Tryggt kan dock påstås, att mäktigheterna 

 äro mycket betydande. En bland de minst mäktiga grupperna torde Eknegruppen vara. 



1 Graptolitförande skifferzoner, s. 40. De graptolitformer GETZ anför från Kölihaugeu äro: Monograptus 

 cfv. convolutus; Monograptus Ilalli BARR. (?); Rastrites sp. (/) 



2 Kjbrulp paralleliserar ock en del af Merakergruppens sandstenar och lerstenar med Hovingruppens lager 

 under benämningen »antaget silur» (se bladen Meraker och Stjördalen). Afven SVENONIUS anser att Meraktr- 

 gruppens lerstenar ekvivalera lerstenarne i nedre Stjördalen (Hovingruppen). (Några profiler inom mellersta Skan- 

 dinaviens skifferområde, 650.) 



3 SVENONIUS t. ex. anser de kristalliniska skiffrarne V. om Gudå i Meraker vara en uppressad sadel af samma 

 skiffrar, som uppträda strax O. om riksgränsen (Areskiffrar). »Minsta svårigheterna möter onekligen den hypotes, 

 som låter 'det metamorfiske strög' och bergarterna på gränsen ekvivalera» (1. c. sid 650.) 



