104 A. E. TÖRNEBOIIM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



Detta, stämmer ock dermed, att i Gausdal hela den lägre delen af undersiluren synes 

 saknas, såsom i det föregående är nämndt. 



Ofvanpå Svartkampens skiffer ligger en grå fyllit, ej särdeles mäktig, se tig. 59; der- 

 efter komma matta, blekgröna skiffrar, som petrograffskt mycket likna Störens, men äfven 

 Merakergruppens, sådana dessa äro utbildade i den sydligare af dennes bada zoner. Med 

 Störenskiffrarne kunna de, på grund af det ofvan om Svartkampens skiffrar sagda, ej 

 paralleliseras, och då tinnes för dem ingen annan analogi än Merakergruppen. 



Vid Ottadalens mynning i Gudbrandsdalen öfverlagras nämnda gröna skiffrar af gra 

 eller brunaktig fyllit, hvars skiktytor stundom äro beströdda, med hornblendenålar. I 

 öfverensstämmelse med de ofvan antagna, paralleliseringarne måste denna fyllit samman- 

 ställas med Sulskiffrarne och således — intill dess möjligen fossilfynd kunna bestämma 

 annorlunda — betraktas såsom öfversilurisk. 



I den tunga af silur, som förbi Tessevand skjuter ned mot S. mellan Jotunheimens 

 gabbromassor, försvinna Trondhjemsfältets karaktärer ännu hastigare än i de nyss omta- 

 lade trakterna kring Gudbrandsdalen. S. om Vågevand förekommer något Rörosskiffer 

 mellan de der såsom vacker högfjällskvart sit utbildade Sevegruppens lager och de siluriska 

 skiffrarne, men sydligare synes den saknas. Vid den motsvarande gränsen N. om Lemon 

 vand finnes ett ganska mäktigt och i strykningsriktningen åtminstone 4 a 5 km. långt 

 lager af serpentinkonglomerat bestående af intill 30 å 40 cm. långa och vanligen väl run- 

 dade bollar af serpentin inbäddade i en stundom tydligt skiktad grundmassa, som har 

 utseende af serpentingrus. Enär den serpentin, af hvars detritns konglomeratet bildats, 

 med stor sannolikhet kan antagas tillhöra den inom Rörosskiffrarne vanliga serpentin- 

 horisonten, måste konglomeratet vara yngre. Det kan derför uppfattas såsom en de silu- 

 riska skiffrarnes bottenbildning i denna trakt. Dessa skiffrar sjelfva äro NO. och (). om 

 Tessevand dels gröna, dels brunaktiga eller grå. Mot S. försvinna de grönaktiga skiff- 

 rarne dock snart, och S. om Tessevand äro grk fylliter med alunskifferartade inlagringar 

 enbart rådande inom siluren. 



Några drag ur siluraflagriiigarnes bildniiigshistoria. Sedan nu de hufvudsakliga, af 

 vårt områdes siluraflagringar blifvit omnämnda, kunna vi försöka att sammanställa några 

 spridda drag af deras bildningshistoria. 



Den sänkningsperiod, under hvilken Sevegruppen aflagrades, efterträddes mot den 

 algonkiska tidens slut af en höjning, åtminstone i öster, der sparaginitlagren då blefvo 

 utsatta för erosion, såsom deras förut omnämnda förhållande till siluren flerstädes visar. 

 Men mot silurtidens början inträdde en ny sänkning, företrädesvis i söder och öster, der 

 de gamla landmassorna funnits. Hela vårt område blef nu så småningom haf, ur hvilket 

 dock der och hvar öar eller ögrupper höjde sig. En ö var t. ex. Jotunheimen, ty när- 

 mast den saknas, såsom nämndt, primordiala och äldre undersiluriska lager, en annan ö 

 var Dovre och Troldheimen, mot hvilkas bergmassor Brekskiffrarne nu utkila. 1 Glöte- 

 trakten synes äfven haf v a varit land under primordialtiden. Möjligen var der då nord- 

 randen af en stor ö, som upptogs af Dalasandstenens område och angränsande trakter i 

 söder och öster. Vidare torde större öar hafva höjt sig O. och SO. utmed det nuvarande 



