106 A. E. TÖRNEBOIIM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



i 



Under den följande tiden — Höilandsgruppens tid — inträffade åter några grön- 

 stenseruptioner inom vestra delen af Trondhjemsfältet, de sista yttringarne af den här nu 

 bortdöende vulkaniska kraften, men dessa eruptioner voro för obetydliga för att väsentligt 

 störande inverka på det organiska lifvet. Förhållandena fortforo att utvecklas i normal 

 riktning; Höilandets öfversiluriska lager angifva sa väl genom sin petrogratiska beskaffen- 

 het som genom sin rikedom på fossil, att de orsaker, som förut betingat den säregna ut- 

 bildningen af Trondhjemsfältets silurlager, nu hade — om än ej fullständigt upphört — 

 så dock i högst betydlig mån försvagats. 



Efter någon tid började dock nya förändringar att inträda, nu i form af vecknin- 

 gar och sammanpressningar. De förut bildade lagren blefvo delvis höjda och i följd 

 häraf eroderade, hvilket äter i vester gaf upphof till nya a Hägringar, Eknegruppens konglo- 

 merat och sandsten. Dessa äro de sista af sedimentafsättningar registrerade data i vår 

 trakts prek vartära geologiska historia. Dennas senare skeden kunna vi blott skymta i 

 spåren efter de väldiga omstörtningar, som nu började, och om hvilka längre fram skall 

 blifva tal. 



Postalgonkiska emptiver. 



Trondhjemsfältets eruptiver. ' 



Såsom af det i det föregående om Trondhjemsfältets sammansättning anförda, fram- 

 går, spela grönstenar inom detsamma en mycket vigtig rol. Af andra eruptiva bergarter 

 äro egentligen blott graniter här af någon betydelse; porfyrer förekomma visserligen äfven, 

 men endast helt underordnadt. 



(irönstenarne uppträda, såsom redan nämndt, hufvudsakligen på tvenne stråk, ett 

 vestligt följande Störengruppens utbredning, ett östligt följande Merakergruppens. Till 

 utseende och beskaffenhet äro de ganska vexlande, beroende dels på ursprungligen olika 

 utbildning och dels på de sekundära förändringar, som de i större eller mindre grad 

 varit underkastade. 



När i något af Störengruppens grönstensmassiv sjelfva kärnan är åtkomlig och berg- 

 arten i den någorlunda, frisk, synes den i regeln vara en medelgrof, olivinfri men tem- 

 ligen biotithaltig och stundom hyperstenförande gabbro. Sådan har jag sett t. ex. i 

 Yardesjöberg på Dovre 2 och äfven i Insetmassivet. 3 Denna, gabbro dioritiseras lätt och 



1 Enär i fråga oin eruptiverna det befintliga äldre materialet i allmänhet knnde anses brukbarare än i 

 (Våga om de lagrade bergarterna, liar jag under mina resor egnat de förra jemförelsevis mindre uppmärksamhet. 

 Jag kan derför här blott, i största korthet skissera hufvudd rågen af deras geologi sådan jag uppfattat den. 



2 Der gångformigt genomsatt af en olivinförande gabbro, rik på brunt hornblende. 



:! KJERULF uppfattar bergarten i Inset-massivet såsom en granit. Jag har ej sett den mer än i trakten 

 kring Stnen och derifrån efter chausséen till Austbjerg och Inset, men der är den en medelgrof gabbro eller 

 gabbrodiorit, stundom visserligen rätt ljus, något kvarts- och glimmerförande, men dock i alla händelser en plagio- 

 klasbergart. Ofvanpå den ligger i fjället S. om Stuen (således inom Kjerulfs granitmassiv) gröna massor, som se 

 ut att vara omvandlade grönstenstufYer. Verklig granit har jag i denna trakt sett blott såsom gångar. De syd- 

 ligaste oeli vestligaste delarne af det område KJERULF utmärkt såsom granit, liar jag ej besökt, men antagligen 

 g:älde KJERULFS bestämning i främsta rummet bergarten kring chausséerna. 



