KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. NtO 5. 107 



öfvergår i gabbrodiorit och till sist i s. k. eufotid. Sådan är känd från Meldalen och 

 från Valfjeld. Kring dessa gabbrokärnor sluta sig finkornigare hornblende- och kloritförande 

 bergarter, hvilka dels synas vara omvandlade grönstenar, som ursprungligen varit utbil- 

 dade med ythabitus, 1 och dels omvandlade grönstenstuffer. 



Der grönstensmassorna, icke äro omgifna af sina derivater, utan af äldre lager, 

 d. v. s. der de blifvit genom denudation blottlagda till relativt större djup, äro de mesta- 

 dels rena och friska gabbrobergarter. Ett litet sådant massiv tinnes S. vid Mselsjön i En- 

 undens dal. 2 Bergarten är här en vacker, medelgrof, biotit- och hyperstcnförande gabbro. '" 

 Ett annat dylikt är det af Kjerulf flera gånger omnämnda massivet vid Oinngen NV. 

 om Röros. Afven här är bergarten en medelgrof gabbro, i hvilken emellertid brunt horn- 

 blende spelar en större rol än pyroxenmineralen ; stundom är den något olivinförande. 



Till i fråga varande art af gabbroförekomster kan äfven räknas Hermansnasen S. 

 om \ ;erdalen. Detta lilla men frän sin omgifning skarpt markerade fjäll består af en 

 af amiibolitiska och andra skiffrar omgifvcn gabbrokörtel. Se nedanstående skiss. Gabbro 



Fig. 57. Kartskiss öfvcr Hermausnasen. 



. ' JUr 



wkf 



G gabbro; gn gueis (Selbugruppen) ; h hor nblendeskiif er ; gl mörk glimmerskifFer; gr ljus. flasrig granit, 



förekommer der i flera varietetcr, som dock kunna inordnas under tvcnnc hufvudtyper, 

 den ena mörk, den andra ljus, grönaktig. Af bådadera rinnas småkorniga till grofkorniga 

 afarter, samt derjemte gångformigt uppträdande storkorniga utskiljningar. Den ljusa af- 

 arten innesluter brottstycken af den mörka och genomsätter den äfven i form af oregel- 

 bundna gångar strykande ungefär N. — S. Bådadera genomsättas af gängar af ljus, tin- 

 kornig granit. Den mörka gabbron är en i regeln särdeles frisk olivingabbro ; den ljusa 

 deremot är starkt omvandlad, den skulle kunna betecknas såsom en saussuritgabbro. Möj- 

 ligen kan den senare vara blott en omvandlingsform af den förra, uppkommen kring 

 sprickor, som bildats i samband med de omgifvande lagrens veckning. 4 



I Melshogna och i Hyllingen förekommer äfven ganska frisk och delvis temligen 

 grof gabbro, hvilken i allmänhet synes vara föga eller icke olivinhaltig, men fläckvis 



1 Ofvanför Kalstad i Meldalen tinnes t. ex. en bergart, hvilken under mikroskopet liar utseende af en 

 starkt omvandlad småkornig och något mandelstensartad diabas. 



2 På gränsen mellan Kristians och S. Tiondhjems amt. 



3 I de undersökta profven ol i vinfri. 



4 Enär denna möjlighet framställde sig för mig först vid granskningen af de hemförda stufYerna, har jag 

 ej kunnat på stället kontrollera dess sannolikhet. 



