KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. 121 



hvilken faktiskt egt ruin innan den öfre afdelningen afsattes. Om graniten underifrån 

 smält sig in i sparagmitforinationen och i sig absorberat en del af dess lager på sätt 

 Kjerulf antager, synes det mig för öfrigt svårförklarligt, att Birikalken vid Eltån, som 

 ligger så djupt ned i sparagmitforinationen och helt nära granitgränsen, är lika, litet kristal- 

 lini.sk och lagervis lika mörk som den på andra ställen, t. ex. vid Biri, der ingen granit 

 finnes i närheten. 



Graniten vid Storsjön i Rendalen är temligen lik den vid Trvsil och uppträder på 

 samma sätt som den under sparagmitformationen. Vid stranden S. om Androg är dess 

 kontakt med denna blottad. Sparagmitbildningarne börja här med ett sanimankittadt 

 granitgrus, som påtagligen uppkommit af den vidliggande granitens detritus. Denna kon- 

 takt visar med all önskvärd tydlighet, att graniten måste vara äldre än de öfverliggande 

 sparagmitbergarterna. Såsom ännu ett ytterligare skäl h varför graniten måste vara äldre 

 än sparagmitformationen skulle kunna anföras, att graniten genomsättes af gångar af olivin- 

 diabas (Asbytyp) — en eller par stora sådana gängar finnas O. om St. Engersjön - -men 

 dylika uppträda icke i sparagmiten, och det torde med bestämdhet kunna påstås, att dia- 

 basen af nämnde typ är äldre än åtminstone den öfre sparagmitafdelningens tid. 



Inom urbergsområdet mellan Klarelfven och Glominen äro rödaktiga granitgneiser 

 samt jerngneis förherrskande. De der förekommande grönstenspartierna äro i allmänhet 

 hyperit. Närmare Mjösen uppträda gråa gneiser. 



Urberget utmed södra kartgränsen V. om Mjösen bestar dels af grå gneis, gröfre 

 och finare, dels af granit. Söder om Bagn förekommer enligt Reusch 1 en vacker ögon- 

 gneis med stora fältspatögon. 



De många inom Sevegruppens område förekommande mindre partierna af äldre 

 bergarter öf verensstämma till sin petrografiska natur i allmänhet med det närmast utanför 

 samma område befintliga, urberget, om de befinna sig i normalt läge, men der så ej är 

 fallet hafva de ofta en helt annan karaktär. De partier, som intaga ett abnormt läge, 

 skola längre fram särskildt behandlas; här må endast de, som på normalt sätt ligga under 

 sparagmitformationen s bergarter och sticka upp genom dem, i korthet omnämnas. 



Kring Gudbrandsdalen N. om Laurgård uppsticker, såsom redan ofvan omtaladt, ett 

 urbergsparti, som hufvudsakligen består af ögongneis, men derjemte af röd, medelgrof 

 gneis, hornblendeskiffer, sockergrynig kvartsit in. m. Partiet bildar en rygg, fastän böjd 

 och förvriden, mot hvilken Rustens konglomerat, sparagmitformationens bottenbildning på 

 detta ställe, hvilar. Längre mot SO., N. och V. om Kvarn, finnas flera småpartier af dylika 

 gneisiga bergarter. Det i Löfäsen, rätt N. om Kvarn, bildar en sadel, i hvilken öfverst 

 ligger ögongneis och derunder grå, bandad gneis. Det strax O. härom, i Gravdalsfjeld och 

 Gråhögda, består af iinskiffriga, delvis ögongneisartade gneiser. S. om Sul sneter förekominer 

 här ock en grof, strimmig gabbro. I de båda andra å kartan utmärkta något östligare 

 belägna partierna är bergarten äfvenledes ögongneis, ej särdeles grof, jemte gneisiga skiffrar. 



af finkornigare och kvartsigare graniter, h vilka naturligtvis äro yngre, men huru mycket yngre är ovisst. En sådan 

 granit finnes inom Dalasandstenens område S. om Drefsjövallen, såsom förut blifvit omnämmlt. 

 1 fieol. optegnelser fra Valders. 



K. Sv. Vet. Aka.l. Handl. Band 28. N:o 5. lti 



