124 



A. E. TÖRNEBOHM, OET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



männaste bergarten i dessa kan sägas vara en ljus, fiasrig porfyr. I den kan nian stundom 

 få se brottstycken af brun porfyr, så t. ex. vid södra foten af Mullfjället (fig. 62). Nordligare 

 i detta fjäll, ett par km. N. om turiststugan, liar jag sett en bergart, som till det yttre 

 har en viss likhet med ögongneis, men ögonen äro små, afrundade porfyrbitar, som ligga 

 inbäddade i en starkt skiffrig, serieitrik porfyroidisk massa. Detta torde blott vara ett så 

 att säga extremt fall af den linsstruktur, som är så vanlig i Mullfjällets porfyr liksom i 

 andra pressade eruptivbergarter. Afven i detta porfyrområde förekomma stundom tydligt 

 skiktade partier, som påtagligen stå i nära genetiskt samband med porfyrerna. Vidare träffas 

 der flerstädes partier med granitiskt utseende, hvilka likaledes synes vara nära förbundna 

 med porfyrerna och böra uppfattas såsom granitiska varieteter af dem, ej såsom yngre 

 genomsättande graniter. 



Fig. 62. Stuff af flasrig porfyr infil bitar af oförstörd porfyr. (Från södra foten af Mullfjället.) Skala 1 : 4. 



I Mullfjällets porfyr finnas ej sällan druslika hålrum från ett par cm. till några 

 dm. i längd. Ofta äro de långdragna i skiffringsriktningen, ej sällan oregelbundet formade 

 och förgrenade. De äro ej jemnt fördelade i bergarten, utan förekomma på sina ställen 

 talrikt, under det att de saknas på andra. En del af dessa hålrum omslutas af en zon af 

 något olika beskaffenhet med den omgifvande bergarten, andra åter sakna en sådan zon. 

 Dessa zoner bestå dels af ej pressad och på grundmassa rik porfyr, dels af epidot och 

 kvarts. I ett par fall kunde konstateras, att hålrummet uppkommit genom utvittrad kalk- 

 sten, dag har blott egnat dessa egendomliga bildningar en helt flygtig uppmärksamhet 

 och vågat- derför ej uttala mig om huru de möjligen kunna hafva uppkommit. I Mull- 

 fjällets porfyrbergarter, och ännu mer i porfyrpartiet 8. om Are, förekomma gångar af 

 småkornig, jenmkornig, starkt omvandlad diabas, antagligen ursprungligen en olivindiabas. 



I Sundsvalens porfyrparti V. om Kallsjön är bergarten delvis temligen grof, gneis- 

 granitartad; i de N. härom, kring östra delen af Anja n förekommande, i O. -V. långsträckta 

 urbergspartierna omvexla flasrig porfyr och gneisgranit. 



