134 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



sett anstående, och har derför ej kunnat utsätta den på kartan, men blockens storlek och 

 antal visa, att den måste finnas här i fast k lyft. Block af sparagmitskiffer och ögongneis 

 förekomma äfven på sydligaste delen af Faemundsnäs, men nordligare angifva blocken grå 

 sparagmit, hvilken bergart der äfven är anstående. Skolians norra gräns torde således gå 

 öfver Faemundsnäs. Vid Mugåen anstår ytterligt pressad och förskiffrad sparagmit med flackt 

 läge ungefär V2 mil (). om Famiunden, men något östligare finnes grå lerskiffer, skrynklad 

 och delvis nästan tofvig, samt ännu något östligare grå sparagmit. Sparagmitskiffern tillhör 

 synbarligen den öfverskjutna skolian, lerskiffern och den grå sparagmiten dennas underlag. 

 Ögongneisens närvaro i nu i fråga varande skolla, äfvensom dess bergarters i allmänhet 

 så starkt pressade beskaffenhet, gör det enligt mitt förmenande sannolikt, att densamma 

 tillhör den stora öfverskjutn ingen och ej en mindre, som finnes på den motsatta Feemund- 

 stranden, och hvarom mera längre fram. 



Kvitvola-skollan och (!ess omgifningar. Ingen del af sparagmitfältet har i så hög 

 grad tilldragit sig de norske geologernas uppmärksamhet, som trakten kring Högberget i 

 Klarelfdalen. Förnämsta orsaken härtill har varit, att här, vid Högbergets fot och således 

 temligen långt inne i sparagmitfältet, försteningsförande silurlager finnas, såsom Hörbye 

 först påvisade. I början af 1870-talet undersöktes trakten närmare af Schtötz, som då 

 fann silurlager (ortocerkalk) äfven omkring 5 km. sydligare, nemligen vid vestra foten af 

 Römundfjeld, der den lilla Skjserbsekken kommer ut ur fjällskåret. Vid Högberget bilda 

 silurlagren en afsats nedanför en hög, hufvudsakligen af kvartsit och sparagmit uppbyggd 

 bergvägg och stupa in mot denna. Schtötz drog deraf den slutsatsen, att de sparag- 

 mitiska bergarterna öfverlagra och äro yngre än de siluriska. De förra utskilde han derför 

 från »sparagmitfjeldet» såsom en yngre afdelning, hvilken han efter det något nordligare 

 belägna fjället Kvitvola benämnde »Kvitvolas kvartsetage». 1 Meinich, som år 1878 besökte 

 stället, kom emellertid till en annan uppfattning, den nemligen, att silurlagren blifvit 

 afsatta diskordant på den äldre, delvis redan denuderade sparagmiten och sedan genom 

 en förkastning sänkta.' 2 



Förhållandena vid Högberget äro i sjelfva verket i och för sig så föga tydliga, att 

 de svårligen kunna tolkas utan hjelp af analogier från andra håll. Första gången jag 

 besökte stället, 1872, fick jag den uppfattningen, att Schiötz' tolkning var riktig, men 

 vid ett senare besök, 1890, då jag kom med andra, på en vidgad erfarenhet i fråga om 

 fjällgeologien grundade synpunkter, blef min uppfattning en annan och närmare Meinich's. 

 Jag anser nemligen nu, att silurlagren här, liksom på så många andra ställen i dessa 

 trakter, ursprungligen aflagrades i sänkor mellan eller nedanför sparagmitberg, hvilka berg 

 sedan under öfverskjutningsperioden i någon mån pressades öfver silurlagren. Att så till- 

 gått antydes ock af de veckningar, som äro synliga i Högbergets lager, och hvilka visa, 

 att dessa liksom vältat fram öfver siluren. Se profilen fig. 68. 3 Någon mera betydande 

 öfverskjutning tror jag dock ej finnes på detta ställe. Den nämnda öfvervältningen har 

 blott varit en art medsläpning, förorsakad af den stora öfverskjutningen, hvars liggande 



1 Beretning om nogle Undersögelser över Sparagmit-Kvarts-Fjeldet i den östlige del af Hamar stift. 

 N. M. Bd 20. 



2 N. M. Bd 25, sid. 20. 



3 Jfr. äfven SCHIÖTZ' profil, 1. c. fig. II. 



