KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 



28. 



n:o 



5. 



187 



deri, att den visar granit i foten. Jag har sett anstående granit i Kvaernbaekken orakr. 

 30 in. öfver sjön, oeh blocken angifva, att samma bergart stiger 20 a 30 m. ännu högre. 

 Granitens förekomst på detta ställe är vigtig, emedan derigenom blir om ej fullt bevisadt, 

 så dock i hög grad sannolikt, att den strax ofvanför befintliga blåkvartsen tillhör sparag- 

 mitformationens lägsta del på detta ställe. Öfver blåkvartsen, som delvis är ganska mörk, 

 följer mörk skiffer och blågrå dolornitisk kalksten med temligen stark vestlig stupning. 

 Det synes mycket sannolikt, att vi här hafva representanter af Birigruppen. Något högre 

 upp möter kalksandsten, omkr. 150 ni. mäktig. Den faller i stort svagt mot V. eller NV., 

 vida svagare än de underliggande lagren, men är i smått ytterligt skrynklad, såsom nedan- 

 stående afbildning af ett tvärbrott visar. Kalksandstenen öfvergår uppåt i en förskiffrad 

 sparagmitsandsten. 



Fig. 72. Tvärsnitt af en stnff af kalksaudstenen V. om Öv. Engerdalen. Skala 1:2. 



Vid den omkr. 2 km. nordligare belägna Kvanslnckken finnes ända ned i hufvud- 

 dalen endast förskiffrad sparagmitsandsten; kalksandsten och öfriga lager, som vid Kvaer- 

 baskken ligga under denna, saknas här fullständigt. 



Huru nu förklara dessa förhållanden? Enligt min uppfattning ligger blåkvartsen 

 i öv. Engerdalen normalt på dervarande granit. På blåkvartsen följer skiffer och kalksten 

 samt sedan Tverfjelds mäktiga sparagmitsandsten med dess inlagring af kalksandsten, allt nor- 

 malt och i full öfverensstämmelse med de förut omtalade förhållanden sydligare i Klarelf- 

 dalen. Men kalksandstenen vid Kvaernbaekken har ett abnormt läge; i dess liggande måste ett 



Fig. 73. Skematisk profil i N. — S. öfver partiet V. om Öv. Engerdalen. 



Kvansb. Björnskar. Lerelv. Kvsernb. Kvitvola. 



t 



G granit; b blåkvarts; k skiffer och dolomit; s sparagmitsandsten: s' förskiffrad sparagmitsandsten; ks kalksandsten; 



t — t öfverskjutningsplan. 



öfverskjutningsplan antagas framgå, hvilket stupar mot N., så att det vid Kvansbaekken redan 

 kommit under dalens jordfyllning, hvartill en lutning af högst 1:30 erfordras. Detta an- 

 tagande får ett stöd af det sätt, på hvilket förskiffringen är utbildad i Kvansba^kens berg- 

 art. Nederst är denna nemligen mycket starkt och regelbundet förskiffrad, men uppåt 

 blir förskiffringen mindre utpräglad och öfvergår uppe på, fjällplatån till en art oregel- 

 bunden bankning. 



Här torde således finnas ett öfverskjutningsplan motsvarande det, hvilket, såsom vi 

 förut sett, antagligen finnes på fjällpartiets vestsida nedanför Granberget och Ulvberget, 

 och hela Kvitvolas fjällmassa skulle då vara en öfverskjuten skolla. Häremot kunde 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 28. N:o 5. 18 



