138 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNA1). 



anmärkas, att om kalksandstenen V. om Öv. Engerdalen tillhör ett öfverskjutet parti, men 

 icke så den sydligare förekommande, då kan det synas besynnerligt, att de äro hvarandra 

 så lika. Denna anmärkning förlorar dock väsentligt i vigt om man besinnar, att kalk- 

 sandsten med samma petrografiska karaktär har en mycket stor utbredning inom sparag- 

 mitfältet. Jag har sett sådan å ena sidan så långt mot N. som i fjället V. om Langsjön (V. 

 om Faemunden) och å den andra så långt mot V. som norr om Mjögsjön i V. Gausdal. l 



Den N. om Kvitvolen belägna Glötvolen består af mycket starkt förskiffrad ljus 

 sparagmit med närmevis horisontelt läge. Samma bergart finnes äfven något nordligare, 

 V. om Sörjoten, här med svagt sydligt fall, men längre mot N. synas de förskiffrade 

 bergarterna ej här sträcka sig. 2 I den nordligare, V. om Famiundsenden belägna Glöt- 

 åsen anstår nemligen ljus, rödlett sparagmit, ej förskiffrad. Den öfverskjutna skollans 

 norra gräns måste således gå något S. om sist nämnda berg. 



Asigten att Kvitvolas fjällparti är en öfverskjuten skolla bestyrkes af förhållandena 

 i det på den motsatta, östra sidan om Engerdalen belägna Svarthammerens fjällparti. 

 Rörande detta får min uppfattning stöd af några mycket intressanta observationer af 

 Schiötz, meddelade i hans uppsats »Om Oiegneisen i Sparagmitfjeldet». Närmast ofvanpå 

 graniten, som i östra dalsidan stiger betydligt högre än i den vestra, ligger grå sparagmit 

 och blåkvarts. Den öfre delen af fjället består »af Kvitvolaetagens lyse sparagmitsandstene, 

 der hyppig er kvartsitiske, og mellem hvilke man på begge sider af Svarthammeren og 

 ligeså lamgre mot N., ovenfor Hovdrosajteren, finder inleiet lag af kalksandsten.» 3 Dessa 

 ljusa sparagmitsandstenar äro flerstädes veckade och pressade. Kring detta Svarthammerens 

 parti har Schiötz funnit ögongneis på flera ställen, såsom i Magnildbramdskarven, i Hovd- 

 knappen och ett par närliggande berg, samt i Hekkenfjelds östra sluttning. Den uppträder 

 mycket oregelbundet, liggande än på blåkvarts och grå sparagmit, än på andra af sparag- 

 mitformationens bergarter, och »er meget styg, feldspathöinene er almindelig udtrukne, 

 böiede og vredne». Sparagmitsandstenen i dess närhet »har et yderst eiendommeligt 

 udseende . . . Overfladen er almindelig opsprukken i skarpkantede stykker ; fjeldet er 

 yderst hårdt at slå i og springer i saerdeles hvaskantede brudstykker . . .» Schiötz, som 

 uppfattade ögongneisen såsom en eruptiv, hvilken genomträngt sparagmitsandstenen, synes 

 hafva trott, att dennes förändrade utseende kunde bero på kontakt-metamorfos, men en af 

 Bkögger utförd mikroskopisk undersökning visade »alene at bergarten har vseret udsat 

 for svaare presninger». 4 



Af denna Schiötz' beskrifning framgår tydligt, att här föreligga bergarter, som varit 

 utsatta för en mycket kraftig mekanisk påverkan, hvilken dock här yttrat sig mera i samman- 

 knådning än utvalsning. Men när nu denna mekaniska påverkan gifver sig tillkänna blott 

 i ögongneisen och hvad som ligger öfver den, men ej i nämnvärd grad i de underliggande 



1 Att den äfven förekommer vid Stai i Österdalen har förut blifvit nämnd t. 



2 På grund deraf, att i den flacka dalen S. om Glötåsen hällar af Koppangskiffer och ljus dolomit upp- 

 sticka, har jag antagit skolian här vara genomskuren. Huru härmed förhåller sig hindrar dock bristen på synligt 

 fast berg att närmare utreda. 



3 Förekomsten vid Hovdrosaetcrn är en ljus, hård, strimmig, oren kalksten, mycket skrynklad. Den synes 

 mig snarare tillhöra Birikalkeus än kalksandstenens nivå. 



4 Oiegneisen, s. 11. 



