KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:0 5. 143 



Fig. 81. Udde något S. om Skäret. 



Ö. 



Ogongneis uppstickande under sparagmitskiffer. 



Af det nu om Valesjöberg anförda är det tydligt, att dess ogongneis hvilar på 

 pressad sparaginit, under hvilken åter ogongneis uppsticker. Huru detta skall förklaras 

 vågar jag ej med bestämdhet yttra mig om. Den tolkning jag anser sannolikast är, att 

 Valesjöbergs ogongneis bildar — jemte Odtlougens — ett öfverstjelpt veck, under hvilket 

 ligger ett annat dylikt, som uppsticker i Androgåsens ogongneis, men nedåt afskäres af det 

 stora öfverskjutningsplanet. ] Framför detta torde ett par mindre sådana finnas. 



Graniten i nedre delen af Androgåsen, eller det s. k. Hviteberg, (jfr sid. 120, not 6) 

 uppfattar Sciiiötz såsom en liggande gång, 2 men det synes mig sannolikare, att den är en 

 inpressad skolla af sparagniitens underlag, och att under densamma ett mindre öfverskjut- 

 ningsplan framgår. Graniten har nemligen ett mycket förstördt utseende, och i den äro 

 liksom inrörda mörka partier, h vilka se ut att vara någon sönderpressad grönsten. Dess 

 öfre gräns mot sparagmiten är mycket skarp, men ej så den undre. Om denna senare 

 må Schiötz' egen beskrifning anföras (s. 9). »Vestanfor og ovenfor traf vi gråblå sparag- 

 miter, tildels tinkornede intil blåkvartsartede, og derpå en styg skifer med kvartssand- 

 stenlag overleiet af granit. Skiferen er sa?rdeles gjennemsat med Sletter og kunst i 

 Småstykker; de mellemliggende Sandstenlag er tildels småbölgede.» Om en något vestligare 

 belägen punkt säger Schiötz, att öfver den lägst synliga sparagmiten »kom en Del ube- 

 stemmelige Bergarter, krystalliniske eller klastiske med rödlig Feldspath, og så endelig 

 tydelig Granit». Af dessa Schiötz' beskrifningar framgår, att granitens undre kontakt ej 

 är normal, utan att der betydande rubbningar med åtföljande söndersmulning af berg- 

 arterna försiggått. 



Något ofvanför Hvitebergs brant finnes en rödbrun, temligen fin, något sandig 

 massa med bitar af granit m. m. Det är antagligen denna Schiötz menar när han 

 säger (sid. 10): »Naer Asranden såes en styg, ligesom broeudt, röd, sandstenagtig Skifer 

 med inströede Stykker af Granit, Kvarts og Feldspath». Här torde ett annat öfverskjut- 

 ningsplan komma fram, men antagligen ej den stora öfverskjutningens, ty bergarterna på 

 båda sidor äro temligen lika, nemligen grå sparagmit och kvartsit. Först något högre 

 upp, der ljus sparagmitskiffer lägger sig öfver denna gråa sparagmit, kan det stora öfver- 

 skjutningsplanet antagas vara beläget. 



Rörande ögongneisen i Valesjöberg må tilläggas, att den i regeln icke är särdeles 

 starkt förskiffrad. På sina ställen, såsom t. ex. ofvanför Skäret, framträder t. o. m. 



1 Om Androgåsen liar SCHIÖTZ en helt annan uppfattning. »I selve Androgåsen synes Lagbygningen at 

 vaere urokket» säger han, »men Sletter og Skjöler, der optrreder både i Graniten og Sparagmiten, og den öpknuste 

 Tilstand, Skiferlagene på enkelte Steder befinder sig i, viser, at også disse Lag har vteret udsat for voldsomme 

 Trykkrrefter.» (Sparagmit-Kvarts-Fjeldet längs Gmensen, s. 37.) Ögongneisen anser SCHIÖTZ för en eruptiv bergart 

 som är yngre än och genomsätter de omgifvande sparagmitskiffrarne, hvilka åter han anser vara yngre än primor- 

 diallagren vid Androg. 



2 Sparagm.-Kv.-Fjeldet längs Gifensen, s. 37. 



