KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 28. N:0 5. 147 



om Areskutan, S. om Helgesjön, markeras skolians gräns af en tvär, men ej hög afsats 

 bestående af en härd, kvartsig, liksom sammanältad massa, hvilken dock uppåt snart 

 öfvergår i en småbueklig glimmerskiffer. Något sydligare, SV. om Undersåker, bildas 

 skolians fot likaledes af en tvär afsats bestående af en oredig, kvartsig massa med bitar 

 af kalksten och äfven partier med granitiskt utseende. Vid Ullan, V. om Areskutan, der 

 kontakten är blottad i ett litet vattenfall, ligger omedelbart på den siluriska lerskiffern 

 en oredig kvartsit, som dock uppåt snart blir gliinmerskifferartad och sedan aflöses af 



Fig. 85. Profil öfver Åreskutan. 

 Mnllfjället Areskutan 



jkv' P D k» O OL 



s silur: kv kvartsit; P porfyr och porfyroid; D diabas; å Åreskiffrar. 



hornblendeskiffer. På alla de nu nämnda ställena är gränsen mellan skollan och dess 

 underlag mycket bestämd, men annorlunda synes förhållandet vara vid Areskutans nord- 

 vestra fot. Vogt, som närmare undersökt dervarande lagerföljd, fann ej någon mar- 

 kerad gräns mellan siluren och Areskiffrarne. 1 



På samma sätt som i småskollornas bottnar större och mindre skifvor af urberg- 

 arter kunna förekomma, så träffas sådana äfven i hufvudskollan. Mestadels äro de starkt 

 förskiffrade graniter eller porfyrer. Vid Långmyrvallen t. ex., NO. vid sjön Grönningen, 

 S. om Dufed, finnes en gneisig bergart, som har utseende af att hafva undergått en mycket 

 stark utvalsning. Den ligger omedelbart under Areskiffrarne och på porfyren, som här 

 bildar skollans underlag. Högbom omtalar en skifva af starkt pressad porfyr, som vid Krok 

 (N. vid Kallsjöns sydöstra del) ligger ofvanpå siluren. 2 Norr om Jufveln finnes en smal 

 zon af gneisgranit mellan siluren och Areskiffrarne. På sträckningen från Dufed mot NV. 

 upp till Storrensjön hafva flerstädes gneisiga bergarter observerats i skollans botten (fig. 86). 

 Sydvest om Undersåker höjer sig ett berg, som består af förskiffrad porfyr, delvis grani- 

 tisk. Denna bergart bildar här liksom en skifva mellan siluren i liggandet och en grön- 



Fig. 86. Profil från St. Rensjön mot Ö. till foten af Flanderstöten. 

 "St. Rensjön. 



k kärfskiffer; b blåaktig kvartsskiffer; gn ljusgrön gneisskifter; 1 Ierskiffer och fyllit; t öfverskjutuingsplan. Närmast på 

 detta ligger en konglomeratartad bildning bestående af bollar och bitar af gueis och kvartsit i en gneisig gruudmassa. 



aktig, temligen hård skiffer i hängandet. Denna senare tillhör Areskiffrarne och den stora 

 öfverskjutningens hufvudskolla. Afven porfyren har tydligen kommit på sin nuvarande 

 plats genom öfverskjutning, men då de skiffrar, som ligga närmast på den, hafva ett mer 

 pressadt utseende än porfyren sjelf, så är jag böjd att uppfatta den senare såsom icke 



1 Om malmförekomster i Jemtlaud och Herjedalen. 



2 1. c. sid. 27 och tig. 14. 



