KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N'.0 5. 149 



stark jordtäckning. I trakten SV. om Sällsjön t. ox. består skollan af vacker, ljus sparag - 

 mitsandsten, som är mycket regelbundet skiktad utom närmast de underliggande silur- 

 bergarterna, der den är liksom hoptofvad och knådad. Kontrasten mellan skollan och 

 Vesterfjällets underliggande blåkvarts, som ej visar några nämnvärda pressfenomen, är 

 mycket påfallande. Längre söderut finnes en god gränspunkt i Gafvelåsen (NV. vid Alop- 

 pas krök). Här uppträda, åter gneisiga bergarter i skolians botten, och på dem ligger starkt 

 pressad, konglomeratisk, ljus sparagmit. »Bollarna i denna», säger Högbom, »hvilka till 

 största delen utgöras af svagt violettfärgad kvarts, hafva utvalsats till tunna kakor med 

 nästan egghvassa kanter och derjemte stundom utsträckts i en viss riktning, hvarvid de i 

 ändarne blifvit liksom sammansvetsade med den skiffriga matrix, i hvilken de ligga». 

 Under sin vidare fortstrykning böjer sig skollans kant mot SV. och V. och går N. om 

 Ruten fjäll öfver riksgränsen. På hela denna sträcka bildas skollans botten af mäktiga 

 urbergarter, nemligen först medelgrofva, jemnkorniga granitgneiser, hvilka sedan mot V. 

 öfverlagras och utträngas af ögongneis. Denna senare är i regeln utpräglad t skiffrig, men 

 kan ock på sina ställen vara mycket granitisk såsom i det förut omnämnda Vedulfsberget, 

 N. om Ulftensjön. Sydost vid sjön Lassen slutar ögongneisen plötsligt, men återfinnes 

 omkr. 20 km. längre mot NV. Efter all sannolikhet beror detta af brott på en efter Ljus- 

 nans dal i NV — SO:lig riktning gående förkastning, N( ). invid hvilken en sänkning inträdt. 

 Kring Tennas har ögongneisen stor utbredning och är väl utbildad. Så är ock 

 delvis fallet i det antagligen från hufvudmassan isolerade parti af ögongneis, som utbreder 

 sig kring Vattnan och Fredsjön, dock är bergarten der på sina ställen nästan till oigen- 

 känlighet förstörd. Så t. ex. i Fredsjöberget, der ögongneisen representeras af en grof, 

 smutsgrön skiffer med små, spridda fältspatögon. Sydost om Tennas ligga trenne berg 

 med namnet Krök. Det nordligaste af dessa, Hemkröken, består af flera bergarter, alla 

 starkt pressade (se profil fig. 89), de båda öfriga af en mörk, tät oskiffrig men starkt 



Fig. 89. Hemkröken. 



N. 



s sparagmitskiffer: g grönstensskiffer: /* mörk, hälleflintartad skirtVr: G grof porfyrgranit, Hasrig, liknar pressad Filipstads- 



granit; g' grön, temligen fin, gneisig bergart (pressad grönsten?). 



förklyftad bergart, så förstörd, att dess natur ej ens under mikroskopet kunde med säker- 

 het bestämmas. 



I trakten kring Tennas och Funäsdalen finnes på flera ställen kalksten, delvis dolo- 

 mitisk, i ögongneisens omedelbara närhet, såväl i dess liggande som i dess hängande. 

 I dess liggande har Ö. om Vattnan kalksten eller kalksandsten observerats på flera ställen. 

 Så t. ex. vid Hållvallen, vid Svartåsen, i östra sidan af Fredsjöåsen, och i södra sidan af 

 Trollkäringberget, h varför det synes antagligt, att här ett temligen sammanhängande om 

 än föga mäktigt kalkigt lager finnes. Vid Hållvallen är bergarten öfvervägande kalksand- 

 sten, i hvilken ligga körtlar af i friskt brott gråhvit, på vittrad yta brandgul, temligen 

 tät kalksten. Kalksandstenen är delvis i hög grad hopknycklad och hoprörd. På de öfriga 



1 1. c. s. 31. 



