150 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



( 



nämnda ställena är bergarten äfven öfvervägande kalksandsten. Nedanför Vedgårdsberget 

 NO. vid Tennas och i det något nordligare belägna Grönstaksberget finnes äfven kalksten 

 i gneisens liggande. Kalkstenen är här ljus, finkristallinisk och något sandig. Den öfver- 

 liggande gneisen är så starkt förskiffrad, att den kan betecknas såsom en mörk, glimmer- 

 skifferartad gneisskiffer med blott spridda fältspatögon. 



I ögongneisens hängande finnes i Röstberget, O. vid Funäsdalen, en temligen mäktig 

 bildning af småbucklig fyllitisk lerskiffer med inlagringar af blågrå kalksten. Denna är 

 i de undre lagren temligen tät, men blir uppåt mera kristallinisk. Vester vid Funäs- 

 dalen uppträder en fortsättning af samma kalkstensbildning, här tydligt underlagrande 

 Funäsdalsbergets mäktiga glimmerskifferartade sparagmitskiffer. Denna innehåller i sin 

 nedersta del körtlar af gulhvit dolomit. Kalksten — om än föga mäktig — har äfven 

 observerats i ögongneisens hängande i Ulfberget O. om Lassen och N. om den sydligaste 

 af Grundsjöarne. 



Strax norr om fjället Ruten skärer — såsom nämndt — öfverskjutningsplanets utgå- 

 ende öfver riksgränsen. Den N. härinvid belägna Vauldalshögda består öfverst af ögon- 

 gneis, under hvilken ligga diverse gneisiga bergarter, som dels synas vara pressade, me- 

 delkorniga, ljusa graniter, dels pressade grönstenar. Skiffrigheten är i det stora hela 

 sväfvande. Dessa gneisiga bergarter hvila på en ljus, temligen starkt förskiffrad sparag- 

 mit, hvilken i sin ordning hvilar på Rutens granit, som ej är förskiffrad. Något N. om 

 Vauldalshögda, vid och S. om en liten sjö, Gruvsjön, är skollan genombruten. Vi befinna 

 oss här vid södra ändan af ett stort genombrott i skollan, Skarsfjällens genombrott. 

 Här ser man under skolians gneisiga bergarter en ljus, vanligen något blåaktig kvartsit 

 med inlagringar af mörka skiffrar, delvis alunskifferartade. ' Se nedanstående profil tig. 90. 



Fig. ( J0. Profil N. om Vauldalen. Skala 1 : 50.000. 



D;ilcn S. om 

 Gruvsjön 



ö ögongneis; g gneisiga bergarter, temligen fina; l lerskiffer, stundom med mörkt streck, starkt pressad; k skiffrig blå- 

 kvarts; V lerskiffer, jemnskiffrig i stort, men ytterst krusad i smått: k' ljus kvartsitskiffer; t — t öfverskjutningsplan. 



På norska sidan fortfar ögongneisen att bilda skolians kant ännu ett par tiotal kilo- 

 meter under dess fortstrykning mot SV. Vester om Feragen hvilar ögongneisen på Ka- 

 trinehögdas vackra sparagmitskiffer och öfverlagras omedelbart af Gammelhögdas serpen- 

 tin, som vältat sig öfver den. När man här står på ögongneisen framför den kullriga 

 och af sprickor genomskurna serpentinmassan kan man knappt undgå att likna den vid 

 brämet af en framskjutande glacier. 



I de SV. om Feragsfjällen belägna småfjällen, Herjenshögda och Gråhögda, är huf- 

 vud bergarten en gröngrå, temligen hård och delvis mycket vresig skiffer med kvarts- 



1 Saramii bergarter förekomma äfven, enligt HÖRBYE (N. M. Bd 11, s. 83), något nordligare, nemligen vid 

 Hyddsjöns norra strand V. under Ljusnestöten. Här öfverlagras de emellertid ej af gneisen, utan af glimraer- 

 skifferartad sparagmitskiffer, som sedan betäckes af Ljusnestötens mäktiga hornblendeskifferbildning. De gneisiga 

 bergarterna försvinna nemligen helt plötsligt SO. om Hyddkroken under den nämnda sparagmitskiffern, ett exem- 

 pel bland många andra på oregelbundenheterna i skolians bottenbildningar. 



