KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 28. N:() 5. 163 



normalt utseende, men orakr. 1 km. i S. höja sig några knotiga berg oingifna af 

 väldiga blockmassor. I foten af dessa berg anstår en grönaktig, medelgrof och jemn- 

 kornig, starkt förskiffrad granit, hvars skiffrighet stupar flackt SV., således från sparag- 

 miten vid Elga. Högre upp blir graniten allt mindre förskiffrad, och i bergen N. om 

 Volsjön kan den sagas vara nästan rent massformig. Den genomsättes här af gångar af 

 mörk, småkornig olivindiabas, mycket frisk. På nämnde granit ligger i öfre delen af 

 den närbelägna fjällstöten Volen sparagmitsandsten, underst något mörk, men sedan ljus. 

 Den är ej näinnvärdt förskiffrad och dess kontakt med graniten har allt utseende af att 

 vara normal. 1 Enär således förskiffringen här blir allt starkare nedåt, kan man miss- 

 tänka, att de nämnde bergpartierna ligga öfver ett öfverskjutningsplan, och att således 

 bergen kring Volsjön skulle tillhöra ett öfverskjutet parti. Detta bestyrkes äfven af en 

 observation af Schiötz. Han fann nemligen något sydligare, i Stenvigstöten och Flåtesjö- 

 vola, en breccia, i livilken han uppgifver gabbro (diabas), granit och kvartssandsten, således 

 just traktens bergarter, ingå såsom brottstycken. 2 Enligt Schiötz' beskrifning och en af- 

 bildning, som han lemnar, är denna breccia liksom sammanrörd med kvartsitsandstenen. 

 Om nu, såsom ofvan är antaget, bergpartiet S. om Elga är öfverskjutet, da skulle nämnda 

 breccia ligga just i öfverskjutningens framkant och kunna tolkas såsom en friktionsbreccia. 3 



På sidorna af Sålekinnens parti, d. v. s. i V. till Spekefjeld O. om Bryedalen och 

 i NO. till foten af Vigelen, fortfara bergarterna att vara starkt pressade. Graniten i S. 

 nedanför Speke fjeld är ytterst starkt förskiffrad, och sparagmiten i Flenskampene och 

 kring Faemunds Hytte är likaledes starkt sträckt med sträckningsrefflor i NV-SO:lig 

 riktning. Afven bollarne i de små konglomeratlager, som här förekomma, synneriigast 

 ned emot Fsemunden, äro sträckta, fastän de mestadels bestå af finkornig kvartsit, dels 

 hvit, dels rödaktig. 



Såsom exempel på en pressad sparaginits utseende under mikroskopet må om- 

 stående fig. 97 tjena. Anmärkas må emellertid, att det af bildade profvet ej är höggradigt 

 pressadt. När så är fallet äro alla kvartskornen söndersmulade, bildande liksom en fin- 

 grynig matrix, i hvilken enstaka större fältspatkorn ligga inbäddade. Press-strukturen 

 blir då under mikroskopet vida mindre framträdande. 



Vid Ljösnåen, O. om Feragen, finnes nedanför Bengtvold grå sparagmit och blå- 

 kvarts med alunskifferartade lager. Skiktställningen är sväfvande, i det stora hela dock 

 flackt fallande mot N. Längre nedåt efter ån, men enligt stupningen öfverliggande, följer 

 först en ljus sparagmitskiffer och sedan en mörkare skiffrig bergart, som till en början 

 har utseende af en grof, småbucklig fyllit, men nedåt blir något gröfre och då består af 

 tunna, ljusa, smågryniga, linsformade strimmor åtskilda af gråa. fyllitiska lameller. Mikro- 

 skopisk undersökning gaf vid handen, att bergarten antagligen är en tryckmetamorfoserad 

 granit eller gneis. När nu en dylik bergart här ligger ofvanpå blåkvarts m. m., då måste 



1 Nere vid stranden finnes emellertid, något NO. om Kjernodden, mellan sparagmiten och den här öfver- 

 allt förskiffrade graniten några hällar af en mörk, tät. teniligen hård och mera splittrig än skiffrig bergart. Möj- 

 ligen är den en förstörd grönsten. 



- N. M. Bd 20, s. 64. 



3 Enär bergarterna här synas vara i det hela vida mindre starkt utvalsade än de i Sålekinnen, hafva de 

 å profil 4, tarl. 4 uppfattats såsom tillhörande ett annat öfverskjutet parti än dessa. 



