200 A. E. TÖRNEBOHM, DET CENTRALA SKANDINAVIENS BERGBYGGNAD. 



i 



sökte gifva • den en möjligast vidsträckt tillämpning. I fråga om sparagmiternns fotgraniter är denna tillämpning 

 dock säkerligen ej riktig, såsom i det föregående är visadt. x 



I öfverensstämraelse med sin nu omnämnda uppfattning af graniterna ansåg han ock (Uds. 137) Vigelens 

 och Skarsfjeldenes porfyr (eller »helleflint», såsom han kallar den), äfvensom porfyrernn och porfyroiderna i 

 Finlierne, vara uppkomna genom kontaktmetamorfisk inverkan af granit på sparagmitiska eller kristalliniskt 

 skiffrign bergarter. 



Om Areskiffrarnes relation med sparngmiterna hade K.JERULF i följd af de säregna förhållanden, under 

 hvilka dessii bildningar uppträda till hvarandra i Norge, ej kommit till insigt. Derför blefvo ock dessa skiffrar 

 af honom behandlade på ett något inkonsekvent sätt (jfr sid. 19). Mestadels hänförde han dem till »grund- 

 fjeldet», så t. ex. öfverallt V. om Trondhjemsfältet. Areskiffrarne i Hummelfjeld och dess omgifningar, hvilka 

 ligga mellan sparagmitfältet å ena sidan och Trondhjemsfältet å den andra, kunde han emellertid från sin stånd- 

 punkt ej rimligtvis uppfatta såsom ■grundfjeld »; dem fördelade han derför mellan sagda båda fält på det sätt, att 

 amfibolitskiffrarne förlades till Trondhjemsfältet, det öfriga till sparagmitfältet. Den oegentlighet, som derigenom 

 uppstod, såsom t. ex. i fråga om Hummelfjeld, nemligen att en del af hans »sparagmitfjeld» kom att ligga öfver 

 en del af hans »Trondhjemsskiffrar», synes han ej hafva beaktat. 



Trondhjemsfältet. På öfversigtskartan (1877) och äfven i Udsigten» (1879) indelar K.JERULF Trond- 

 hjemsfältets aflagringar i trenne afdelningar, sålunda: 

 Gula-skiferne; 



Den midlere afdeling, iudbefattet silur (konglomerat & sandstenrekken incl. sibiriske etager G, 5, 4); 

 Den seldre afdeling (Trondhjeras- og Rörosskifer). - 



Till den äldre afdelningen räknade han då jemte Rörosskiffrarne äfven skiffrarne kring Trondhjem, vid 

 Levanger, på Inderöen in. fl. (se öfversigtskartan). Den »midlere afdeling» omfattade hufvudmassan af Stören- 

 skiffrarne samt alla konglomerat och sandstensbildningar (således Hovin-, Meraker- och Ekne-grupperna), äfvensom 

 Höilandets aflagringar. Med Gula-skifer» förstod K.JERULF närmast den grå skifferzonen O. om Stören (Brek- 

 skiffer) men äfven samtliga skiffrarne i det metamorfiska stråket, hvilka han synes hafva ansett vara blott mer 

 eller mindre starkt nietainorfoserade former af den nämnda grå skiffern. 



Denna indelning ansåg KJERULF sjelf dock långt ifrån säker och blott preliminär. I »Udsigten» säger 

 han, sid. 17G: Uagtet disse 3 afdelinger synes i disse og mange andre profiler at laegge sig tilskue således över 

 hverandre, kunde dog betragtningen gå ud fra et ganske andet ståndpunkt. Det blev i undersögelsens förste år 

 hersteds forsögt, om den tilsyneladende överst liggende afdeling, Gula-skiferen, skulde kunne udsondres som oeldre 

 fjeld. Brudlinier og overskyvning måtte da formodes . . . Men undersögelserne i denne retning ledede ikke 

 hidtil at stadfeeste den vovsoinme forudsretning, og Gula-skiferen får således tildeles den nu anviste pläds .... 

 Sålaenge det ikke vises, at overskyvning finder sted på en linie fra Rennebu över Stören-snnevringen og videre 

 som öven nsevnt, således at silur-etagerne kun skulde danne et rand-fjeld, men det indre felt vaere addre, får vi 

 beholde disse 3 afdelinger. I det ovenantydede tildfaelde vilde der blive end rlere afdelinger at opstille inden 

 Trondhjem-feltet.» 



I den riktning, som antydes i ofvanstående citat, utvecklade KJERULF ock under åvn vidare fortgången af 

 undersökningarne sin indelning af Trondhjemsfältet, såsom framgår af färgskeinata på de senare utgifna rektangelbladen 

 och äfven af åtskilliga yttranden i Merakerprofilet». Skiffrarne vid Trondhjem brötos ut från den »seldre afde- 

 lingen» och förenades med Störenskiffrarne ur den »midlere afdeling» till en ny grupp, »Trondhjem-Stören-gruppen». 

 Återstoden af den »midlere afdeling indelades i tvenne grupper, »Hovind-sandstenens gruppe» och »Höilandets 

 gruppo». De båda sist nämnda förlades ofvanpå »Gula-skiferne», under det att Trondhjem-Stören-gruppens lager 

 fortfarande placerades under desamma. Den indelning KJERULF då kom till blef alltså följande (se bladet »Melhus»): 



Höilandets gruppe; 

 Hovind-sandstenens gruppe; 



1 Redan förut liar Brögger påvisat, att fotgraniten på Hardangervidda ej heller kan — såsom Kjertlp äfven i 

 fråga om den ville antaga — vara yngre än de öfverliggande skitfrarne (Lagfölgen ])å Hardangervidda, Kristiania 1893). 

 Samme författare liar äfven ådagalagt, att i Kristi an iatrakten någon insmältning eller »uppslukiiings af silurlagren i de 

 granitiska bergarterna ej kan hafva egt rum (Die Eruptivgesteine des Kristianiagebietes, II). I detta arbete antyder Brögger 

 jck (s. 1*31, not), att Kjerulf sjelf på sista tiden sannolikt ej vidare fasthöll vid sin uppfattning af fotgraniterna 



- Väsentligen samma indelning finnes redan på »Geologisk kart över Trondlijems stift» (1875). 



