KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:U 9. 5 



en kort berättelse. x ) Vid denna förnyade granskning i förening med fortsatta under- 

 sökningar har det framgått ett och annat, som jag ansett mig böra offentliggöra. Men 

 då literaturen om denna fråga, såvidt den rörer Sverige, är mycket spridd och till dels 

 svårtillgänglig och då med undantag af Ferners och Erdmanns 2 ) redan gamla arbeten ingen 

 mera utförlig sammanfattning af frågan om »vattenminskningen» eller om »svenska vallens 

 höjning» utkommit, så har jag äfven försökt samla allt det som blifvit skrifvet i detta 

 ämne, så vidt jag derom kunnat erhålla kännedom. Mitt arbete skall derföre gå ut på 

 dels att lemna en historik öfver vattenminskningsfrågans utveckling här i Sverige och 

 dels att meddela en detaljerad förteckning och beskrifning på de vattenmärken, som redan 

 för närvarande kunna betysa fenomenet eller som kunna vara lämpliga att i en framtid 

 undersökas för samma syftemåls vinnande. 



I. Öfversigt af vattenminskningsfrågans utveckling inom Sverige. 



Redan i början af förra århundradet förekomma hos svenske författare bestämda 

 uttalanden derom, att hafvet måste ha stått betydligt högre i forna tider. Uti ett arbete 

 af Urban Hjärne, utgifvet år 1702, 3 ) meddelas åtskilliga bevis för, att Östersjöns yta 

 befinner sig i -sjunkande. Af mänga företeelser på Gottland framgår tydligt, att hafvet 

 der stått flera famnar högre. Om »Svenska Högar» (»Svenska öijar») berättas af bönderna, 

 att de fordom varit under vatten. Om ett annat skär »Gunnars öön> eller »Gunnils öra» 4 ) 

 anföres enligt uppgifter af landtmäteridirektören C. Gripenhjelm, att det numera vid 

 lågt vatten börjat visa sig öfver hafsytan, hvilket förhållande skärgårdsfolket anser som 

 tecken till storm eller till godt fiske. Såsom orsak till vattnets aftagande antager Hjärne, 

 att Östersjöns aflopp, som fordom varit trängre, på senare tider vidgats, hvarigenom 

 detta stora innanhafs yta kunnat så småningom sänka sig. 



Ar 1719 utkom en liten af handling af Emanuel Svedenborg, 5 ) deri han anförde 

 en mängd bevis för, att hafvet fordom stått mycket högre. Han uppräknar sålunda flöts- 

 bergen i Vestergötland, Kinnekulle och Billingen, rullstensåsarne, jättegrytor, snäckskal- 

 bankar, skeppsvrak och hvalfiskskelett, funna långt inne i landet m. m. Några mera 

 bestämda uppgifter om en ännu fortgående vattenminskning anföras dock ej. Beträffande 

 fenomenets förklaring förtjenar uppmärksammas, att Svedenborg hyllade åsigten om 

 vattnets strömmande från polerna till eqvatorn på grund af jordens rotation. Han in- 



*) Se den bifogade Litératurföfteckningen N:r 60. Anm. I det följande betecknas denna Lit. -förteckning med 

 »Lit.-fört.» eller med »Lf» och det tillfogade siffertalet utmärker det citerade arbetets ordningsnummer. 



2 ) Lit.-fört. 23) och 56). 



3 ) Lit.-fört. 1). 



4 ) Detta skär har jag ej kunnat återfinna på uågon karta. Af berättelsen hos Hjärne framgår, att det skall 

 ligga »i stora farvattnet» (från Stockholm?) och att »Burasus satt samma öör på chartau». På Bures gamla 

 kartverk, som ej varit mig tillgängligt, bör det väl derföre kunna uppsökas. »Svenska Högar» ligga som 

 bekant allra ytterst i Stockholmsskären. I 



5 ) Lit.-fört. 2). 



