KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 9. 9 



märke på Skallön i Kalmar sund och delgaf derpå Vet. -Akademien resultaten af sina åt- 

 göranden. Emellertid då han ej angifvit vattenmärkets lodräta höjd, utan uppgifvit dess 

 höjd, uppmätt längs efter den sluttande berghällen (11,31 fot), så erhöll han uppmaning 

 att verkställa ny mätning. I en skrifvelse till Vet.-Akad. (intagen i årg. 1760 ss. 74 — -'75), 

 meddelar han slutligen, att den lodräta höjden är 5,68 fot. Märkligt nog är Wijkströms 

 beräkning felaktig, hvilket P. A. Siljeström 1 ) haft förtjensten påvisa. Vattenmärkets höjd 

 öfver hafvets medelhöjd var år 1759 i sjelfva verket 6,52 fot (1,935 m. 2 ). Detta vatten- 

 märke är det enda fullt säkra från förra århundradet. 



En klar sammanfattning af striderna för och mot yattenminskningsteorien lemnar 

 Bengt Ferner i sitt prassidie-tal i Vet.-Akad. 1765, till hvilket således kan hänvisas. 3 ) 

 För öfrigt finnes från sista tredjedelen af förra seklet och de två första decennierna af 

 innevarande endast några spridda meddelanden om vattenmärkens inhuggande och upp- 

 mätande. Amiral Nordenanckar lemnar några dylika i sitt pra^sidie-tal inför Vet. -Aka- 

 demien år 1792 4 ) och meddelar, att han genom N. G. Schultén låtit uppmäta vatten- 

 märkena vid Storrebben -utanför Piteå, vid Ratan, å Vargön i Vasa skärgård samt a Löf- 

 grundet vid Gefle, allt år 1785, hvarvid befunnits »att vid Ratan har vattenytans medel- 

 höjd nedsatt sig till närmare likhet med verldshafvet 17 tum på en tid af 36 år», (d. v. 

 s. under perioden 1749 — 1785) samt under perioden 1774 — 1785 5i tum. Vid Storrebben 

 skulle hafvet hafva sjunkit under perioden 1751 — 1785 17 tum, vid Vargö under peiåoden 

 1755—1785 14i tum och vid Löfgrundet under perioden 1731—1785 29 tum. N. G. 

 Schultén meddelar år 1806 uppgifter om vattenmärken i Bohuslän. 5 ) Visserligen kan 

 man finna, t. ex. af den af C. P. Hällström i Vet.-Akad. Handlingar år 1823°) lem- 

 nade tabellen, att ännu flera vattenmärken blifvit inhuggna och undersökta i senare 

 hälften af förra århundradet (såsom af Hellant, Zelberg, Hjort af Ornäs, Vallman), 

 men derom hafva detaljerade uppgifter ej kunnat uppletas i mig tillgänglig literatur. 

 Många af dessa Hällströms uppgifter förlora derför i värde och flera äldre vattenmärken 

 äro nästan alldeles värdelösa, då man i flera fall ej med säkerhet kan bestämma, hvilken 

 linie på klippan skall utvisa medelhöjden af hafvet. Möjligen torde dock nödiga upplys- 

 ningar kunna uppletas i Sjökartearkivet. 



Först på 1820-talet börjar intresset för vattenminskningsfrågan vakna på nytt, möj- 

 ligen en följd af den förändrade ställning frågan fick genom L. v. Buchs nya teori om 

 höjningar och sänkningar i jordskoi^pan. Raden af nya uppgifter böljas af Direktören 

 för lotsverket, Öfverste N. Bruncrona, som i Vet.-Akad. Handl. år 1823 7 ) meddelar en 

 tabell med beskrifning öfver en del äldre vattenmärken och andra föremål, som kunna 



') Lit.-fört. 42). 



-) Siljeström använder en rätt vidlyftig bevisning för rättande af Wijkströms misstag. Detsamma torde lättare 

 kunna inses genom följande resonnemang. W. uppgifver, att han vid sin första mätning fann vattenmärkets 

 vågräta linie 6,1 fot öfver vattenytan, då vattenmätaren i hamnen samtidigt visade 3 fot, men andra gången 

 6,5, då den senare visade 3,40. Derutaf framgår tydligen, att mätstången vid lägre vattenstånd visade ett 

 högre mått och att den sålunda var graderad uppifrån nedåt. Men deraf följer äfven, att 3,4 2 på. mätstången 

 eller medelvattenhöjden i Kalmar hamn motsvaras af 6,5 2 fots lodrät höjd af vattenmärket. 



3 ) Lit.-fört. 23). 



4 ) » 28). 

 ••) » 29). 

 °) » 32). 

 ') » 31). 



\ ••) 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd. 22. N:o 9. - 



