KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND. 22. N:0 9. 11 



underkastadt en nästan omärkligt fortgående höjning och å den andra sidan lika litet 

 kunde medgifva, att en allmän vattenminskning egde rum, så måste han betvifia riktig- 

 heten af de hittills gjorda observationerna eller åtminstone anse de ådagalagda kusthöj- 

 ningarne bero på upplandning eller andra mera vanliga orsaker. Då således Lyell dit- 

 tills stått som tviflare, väckte det desto större uppmärksamhet, att han återvände från sin 

 svenska resa med fullt omkastade åsigter. Resultatet af sina iakttagelser framlade han i 

 sin bekanta uppsats »The gradual rising of the land in Sweden». 1 ) Med förbigående af 

 hans meddelade bevis för en äldre höjning af landet (ss. fyndet af skalbankar med Öster- 

 sjömusslor) samt af hans intressanta framställning af fyndet af en fiskar-hydda vid gräf- 

 ningen af Södertelje kanal, 2 ) må här endast anföras, att han kom till det resultat: l:o 

 att en höjning af landet fortfarande eger rum, men 2:o att denna höjning är olika stor 

 på olika platser. Ty under det han trodde sig finna, att landet höjer sig vid Gefle unge- 

 fär 3 fot (90 cm) under ett århundrade och vid Marstrand 2 fot (60 cm) på 64 år, kunde 

 han å skånska kusten ej påvisa någon höjning i senare tider och vid Kalmar och Stock- 

 holm under flera århundraden endast en obetydlig höjning. 



Ar 1837 meddelar J. Berzelius i sin årsberättelse till Vet. Akad. 3 ) en uppgift af 

 Prof. Sv. Nilsson om Järavallen och Stafsten, samt uttalar för egen del den förklaring 

 på landets höjning och sänkning, att »jordskorpan, som faller efter» (när klotets diameter 

 genom afsvalning förkortas) »måste skrynkla sig, d. ä. måste pä vissa ställen höjas och 

 på andra sänkas.» 



Ar 1839 inlemnades till Vet. Akad. af Lots-direktör A. Almlöf 4 ) uppgift på några 

 vattenmärken å östra kusten, som under sommaren samma år blifvit uppmätta. I den 

 kortfattade texten talar han om »vattenminskning» och på annat ställe om »hafsytans sti- 

 gande». Om han dermed velat uttrycka en bestämd mening afvikande från den nu rå- 

 dande om landthöjning och -sänkning, eller om han blott användt det gamla uttrycks- 

 sättet, framgår ej af hans berättelse. 



Uti Akad. Handlingar för år 1844 finnes en värdefull uppsats af P. A. Siljeström 

 om Östersjöns medelhöjd vid Kalmar. ) Efter att först under ett års tid hafva verkställt 

 dagliga iakttagelser öfver vattenhöjden och derigenom fått noggrann kännedom om årets 

 medelvattenstånd, afvägde han Skallö-märket och fann dervid endast en differens af en 

 half tum emellan sin och Lektor Wijkströms ofvan anförda bestämning. 



Siljestköm anför äfven några minnesmärken och runstenar på Öland och ä Kalmar- 

 landet, som genom sin obetydliga höjd öfver hafvet ådagalägga, att landet ej kan hafva 

 höjt sig mycket i historisk tid. 



Samma år, 1844, meddelar C. U. Ekström i bref till Vet. Akademien, 6 ) »att en 

 större holme, Kelkerön, belägen i Stigfjorden, emellan Orust och Tjörn, har på 15 år så 

 mycket höjt sig, att då nuvarande åbon för nämde antal år sedan från sin boning endast 

 kunde se en del af tornets tak af Stenkyrka (på Tjörn), kan han nu icke allenast der- 



') Lit.-fört. 34). 



2 ) Jfr Noiiuevall. Lit.-fört. 33). 



3 ) Lit.-fört. 35). 



4 ) » 36). 

 ä ) » 42). 

 6 ) » 41). 



