KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 9. lf) 



fästa allt för stort afseende vid de gjorda observationerna och han har alldeles utmönstrat 

 dem från Holmö Gadd och Landsort (de förra på grund af verklig felaktighet vid 

 mätningarne och de senare till följd af platsens olämpliga beskaffenhet). Att äfven en 

 eller annan af de öfriga knappast förtjenar att tagas i betraktande, tror jag skall framgå 

 närmare af den beskrifning af stationerna, som jag längre fram skall lemna. Såsom 

 allmänt resultat framgår dock: 



l:o) att en landthöjning eller vattensänkning (negativ rörelse enligt Suess) oveder- 

 sägerligen egt rum nästan öfverallt; 



2:o) att de år, då medelvattenståndet är högt i Östersjön är det likaledes högt i 

 Kattegatt och att sålunda dessa haf stå i den närmaste korrespondens. (Detta framgår 

 påtagligt af medeltalskurvorna i Forssmans fig. 2.) 



3:o) att såväl i Östersjön som Kattegatt eger rum en regelbunden ärlig variation 

 af hafvets medelnivå. Forssman lemnar deröfver en upplysande tablå, af hvars kurvor 

 framgår, att lägsta vattenståndet inträffar på våren (på vestkusten i mars — april, i 

 Östersjön i april — maj) samt högsta vattenståndet på hösten (på vestkusten i september — 

 oktober, Östersjöns norra ände i oktober, under det att för Östersjöns öfriga delar vatten- 

 ståndet tyckes stå tämligen jeint i augusti — december). 



4:o) att skilnaden emellan högsta och lägsta månadtliga vattenstånden utgör i båda 

 hafven omkinng 0,6 fot (17,8 cm.). 



D:r Forssman slutar sin af handling med att uttala önskvärdheten af sådana för- 

 bättringar af vattenhöjdmätarne, att tillförlitlig mätning äfven kan ske vid stark sjögång 

 (t. ex. genom att leda hafsvattnet under jorden till en för frost skyddad reservoir), samt 

 föreslår att antalet stationer borde ökas och att kontrollen öfver mätningen borde skärpas. 

 Han påpekar äfven nödvändigheten att få utrönt den verkliga höjdskilnaclen emellan 

 Östersjön och Nordsjön t. ex. genom afvägning från Torneå till Alten, hvarom redan 

 förut Hrr Erdmann och Loven x ) väckt förslag. Derigenom skulle man få utrönt, om 

 Östersjöns sänkning, oberoende af Nordsjöns, är möjlig. Han uttalar sig äfven i likhet 

 med Hrr Erdmann och Loven för en afvägning af spridda punkter inom landet för att 

 få utredt, i hvacl mån sjelfva jordskorpan oscillerar inom olika delar af halfön. 



En afvägning emellan Bottniska viken vid Sundsvall och Trondhjemsfjorden är 

 emellertid redan verkstäld, nämligen åren 1869 — 70 af dåvarande nivellören vid Sveriges 

 Geol. Undersökning ingeniören A. Börtzell 2 ). Han fann dervid att hafvet vid Sundsvall 

 stod den 20 aug. 1869 2, ii fot (72,5 cm.) högre än hafvet (midt emellan ebb och flod) vid 

 Levanger i Trondhjemsfjorden den 20 aug. 1870. Härvid är dock att märka, att hafs- 

 ytans höjd vid Sundsvall ej är reducerad till medelnivån lika litet som hafsytan vid 

 Trondhjemsfjorden, och att man följaktligen, hvilket äfven Börtzell sjelf framhåller, ej 

 kan fästa allt för stor vigt vid det ei^hållna talet, isynnerhet som afvägningen ej 

 kontrollerats. 



Ar 1877 upptages frågan på nytt af Prof. Rubenson, som vid Kongl. Vet. Akade- 

 miens sammanträde den 14 februari väcker förslag om nivelleringar inom landet i om- 

 fattande skala. Detta förslag går väsentligen ut på att tillgodogöi^i sig de vid fyrstationerna 



*) Lit.-fört. 49). 

 2 ) -» 62). 



