KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:U 9. 19 



tvänne hammare af gjutstål, den ena med tvärstående egg, den andra med eggen 

 parallel med skaftet; 



aneroidbarometer, termometer, kompass, lös rörlibell och ett stycke röd k rita. ') 



Vid utsättandet af ett nytt vattenmärke bör man helst välja en plats, som ej är 

 alltför aflägsen från bebygd ort och så belägen, att den kan lätt återfinnas enligt 

 beskrifning. Erfarenheten har nämligen visat, att ett och annat af de äldre vattenmärkena 

 gått förloradt, emedan det ej blifvit tillräckligt noga beskrifvet af clen som utsatte det. 

 Beskrifningen på platsen kan clerföre ej vara nog detaljerad. Vidare bör man välja en 

 hög klipphäll, som står nästan lodrätt och vid hvilken vattnet har rätt stort djup. Den 

 bör helst vara tämligen slät samt ej genom spricka afsöndrad från det öfriga berget. 

 Klipphällen bör dessutom vara så belägen, att hafvet ej är alltför oroligt invid densamma 

 vid ringaste liten vind, men å andra sidan hafva ett tämligen fritt läge, ty om den 

 befinner sig inne i en liten trång och väl sluten vik, händer det så lätt, att hafvet vid 

 ringaste pålandsvind tryckes in i viken och stiger vida högre än i öppna sjön. Detsamma 

 är förhållandet, om det är ett trångt sund, der stark strömgång plägar ega rum. Sedan 

 man utvalt lämplig klipphäll, återstår att inhugga sjelfva märket. Detta är ofta förénadt 

 ined stora svårigheter. Naturligtvis bör inan helst med en inhuggen linie beteckna 

 medelvattenståndet. Men detta är endast möjligt under förutsättning, l:o) att vattenståndet 

 för tillfället är något lägre än medelnivån eller åtminstone i ingen mån högre och 2:o) att 

 man verkligen känner medelvattenståndet, hvilket senare naturligtvis ej är möjligt, så vidt 

 man ej på förhand genom långvariga, egna observationer på platsen utrönt detsamma, 

 eller ock genom förutgående samtidiga observationer både på platsen och vid någon när- 

 liggande höjdmätningsstation, vid fullkomligt lugnt väder och utan stark strömgång, 

 kommit till insigt om hafvets medelnivå. I de flesta fall åter, såsom då inan är stadd 

 på resa utmed kusten, medgifva ej förhållandena en noggrann bestämning af s. k. jemnt 

 vatten. Skärgårdsbefolkningen kan visserligen mången gång med stor säkerhet utvisa 

 jemnt vattenstånd, hvarvid dock är att märka, att man i så fall får veta vattenståndet 

 för en viss årstid t. ex. för högsommaren eller för eftersommaren, men ej årets medel- 

 vattenstånd. Att man i Bohuslän eller öfver hufvud taget på Sveriges vestkust har annan 

 utväg att ganska säkert bestämma jemnt vatten skall jag längre fram visa. 



Då nu så är förhållandet, att man ej kan utsätta en linie utvisande verkliga medel- 

 vattenståndet, så är man nödsakad att inskränka sig till inhuggandet af något slags tecken 

 ett stycke öfver vattenytan, bestämma detta teckens lodräta höjd öfver densamma samt 

 anteckna dag och timme, när mätningen skett, den rådande vinden och barometerstån det 2 ) 

 samt om vattenytan var lugn eller upprörd, äfvensom om stark strömgång egde ruin, 

 särskildt om platsen befinner sig i ett sund. 



') Det af Erdmann konstruerade afvägningsinstrumentet (Lit.-fort. 46) har jag icke funnit vara tillfyllestgörande, 

 utan bör alltid tubinstrument medföras. Vanliga bergborr torde äfven böra medhafvas för att kunna inhugga 

 hål i klipporna. 



2 ) De barometerobservationer, som jag sjelf verkstälde vid uppmätning af vattenmärken, måste jag tyvärr anse 

 vara värdelösa, emedan den korrektionstabell, som blifvit uppgjord öfver deri begagnade aneroidbarometerns 

 förhållande till justerad barometer, gått förlorad jemte sjelfjva instrumentet. De komma derför i allmänhet 

 icke att anföras i det följande. 



