KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. HAND. 22. N:0 9. 39 



blockets läge sluter Richardsson, att det utgör ett vigtigt bevis mot Celsii vattem 

 minskningsteori, ty skulle denna vara riktig, så skulle Glumsten hafva legat under vatten- 

 ytan under Haralds tid. Bexell derémot anser, att vattnet fallit undan på de sista 

 tiderna eller att kusten höjt sig. 



Enligt en uppgift i Norra Hallands tidning skulle Ingeniör E. Karlsson under 

 sommaren 1871 hafva funnit afståndet från stenblocket till stranden vara 120 fot (35, o 

 m.), och i samma notis tillägges, att stenen låg år 1816 2 alnar (1,i<i m) från stranden. 

 Sistnämnda uppfattning är tydligen oriktig, ty Bexell angifver lodräta höjden och ej 

 afståndet till stranden. Men af den meddelade inskriptionen kan man ej bedöma hvilken 

 punkt på stenen Bexell begagnat som utgångspunkt vid mätningen. Möjligen kan detta 

 vid ett besök på platsen utrönas. Att emellertid detta stenblock på Bexells tid verk- 

 ligen legat på torra landet framgår af ordalydelsen i inskriptionen: »rätt i vester häri- 

 från» etc. Det är dock att beklaga, att detta intressanta vattenmärke är ett löst block, 

 som möjligen kan hafva blifvit rubbadt vid isgång. 



24. Torekow (N. br. 56° 26). I bugten öster om båthamnen och mycket nära 

 den sandiga stranden ligga trenne små låga skär, kallade lerhallarne. Dessa pläga vid 

 lågt vattenstånd och under ebbtid blifva landfasta med stranden. Midtför sjelfva inloppet 

 till båthamnen ligger en sten, troligtvis fast berg, kallad brolmken. Den är försedd med 

 qvast. Högsta punkten af detta grund, just der qvaststången sitter fastgjord, befans år 

 1887 ungefär 2 fot (60 cm) under hafvets medelnivå. Ett annat grund straxt bredvid, 

 (något öster om föregående) kallas Kullabobädan eller Kullabogrundet. Detta lilla grund 

 är liksom föregående öfvervuxet med tång, men synes vara ett löst block. Enligt flera 

 äldre personers samstämmande uppgifter har detta grund, så långt man kan minnas till- 

 baka, legat jemnt med vattenytan vid »lagligt» vatten. Detta har meddelats mig vid flera 

 tillfällen under perioden 1871 — 1887. Ungefär midt i bugten eller, som det äfven kallas, 

 ytterhamnen ligger en rundad gneissklippa, kallad hamnabä. Den är försedd med ett 

 litet sjömärke. Denna klippa ligger några tum öfver jemnt vattenstånd (enligt observation 

 år 1887). I allmänhet synes befolkningen på platsen vara öfvertygad om, att ingen nivå- 

 förändring varit här märkbar under en mansålder. En äldre, på stället uppvuxen man, 

 Kapten Fex, påstod dock, att klipporna stigit under hans lifstid samt att den ofvannämnda 

 brohuken nu skulle hafva legat öfver hafsytan, om man ej bortsprängt det öfversta par- 

 tiet af den. Den är i sjelfva verket skroflig på ytan, hvilket tyckes bekräfta uppgiftens 

 riktighet. A andra sidan invändes af en annan äldre man, Kapten F. Wulff, att spräng- 

 ningsförsöket ej skulle hafva lyckats. Det man här kallar lagligt vatten synes liksom i 

 Bohuslän sammanfalla med tångranden. Denna är dock hvarken här vid Torekowstranden, 

 ej heller å den utanför liggande Hallands Väderön och deromkring liggande smärre skär, 

 tydligt utpreglad, utan tvärtom ganska ojemn, hvilket till dels säkerligen är en följd af 

 klippornas söndersplittrade tillstånd, samt bristen på lodräta hällar med djupt vatten 

 utanför. A Vingaskär, beläget i Torekowsundet, finnes dock en någorlunda lämplig 

 punkt för utsättandet af ett vattenmärke. På nordligaste pynten af skärets vestra del 

 finnes en fritt liggande 2 fot hög klippudde, som är , 6 fot bred i norr och söder. Ofvånpå 

 denna udde och närmast den östra kanten inhögo's\den 20 Aug. 1887, kl. 4 e. in., ett 



