KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:0 9. 65 



Ai 1 1847 bestämde Erdmann *) samma afstånd till 2,67 fot (79 cm). 



Selkirk, 2 ) som besökte platsen år 1866, påvisar, att det finnes en vågrät, dock 

 otydlig linie 2 fot under årtalet. Denna är högst sannolikt den vågräta linie, som 

 Bruncuona omtalar, men som blifvit förbisedd af Lyell och Erdmann. Den är svagt 

 inhuggen i en utstående kant. Enligt min mätning år 1869 d, 28 Juli kl. 12 midd. var 

 denna linie 1,95 fot (58 cm) under siffran 0, och vattenytan, som på de grunder, hvilka 

 vid beskrifningen af Löfgrundsmärket blifvit omnämnda, kan anses hafva varit i medel- 

 nivån, stod 0,9 fot (26,5 cm) under samma linie eller 2,85 fot (84,5 cm) under i årtalet. 

 Selkirk uppgifver, att afståndet från linien till vattenytan var 15 tum (44,5 cm och 

 således från siffran till ytan 102 cm), hvilket må anses för högt. 



69 a. Iggön (N. br. 60° 53'). Den af Celsius omtalade Rike-Nils' skälsten kände 

 man ej längre till på Iggön (år 1869), fastän hos öns befolkning en sägen dock lefde 

 qvar om Rike Nils, nämligen att han dödat sin hustru och sedan varit »god vän» med 

 sjöjungfrun, hvarigenom han haft god lycka med fisket. På Storgrunna norr om vestra 

 hamnskärsudde och nordligast på detta skär ligger visserligen ett till färgen svart block, 

 som till formen någorlunda öfverensstämmer med den af Celsius beskrifna skälstenen. 

 Dess öfversta spets var dock endast 7 fot öfver hafvets medelnivå (mätningen skedde d. 

 28 Juli kl. 3 e. m.). Ar 1731 uppgifves Rike-Nils' skälsten hafva legat med spetsen 8 

 fot öfver hafsytan. Det kan således knappast vara samma block. 



De två ofvan omtalade stenarne vid Löfgrundet och Edskösund ärp erratiska block 3 ) 

 och kunna derföre möjligen hafva blifvit rubbade af isen. Detta tyckes dock icke hafva 

 skett, sedan vattenmärkena inhöggos, såvida man ej vill antaga, att blocken hafva höjt 

 sig så likformigt, att den vågräta riktningen af de inhuggna linierna bibehållits. Likväl 

 hafva de ej samma betydelse som vattenmärken i fasta berghällar. Olofs-stenen ligger i 

 ett grundt, klippigt farvatten och Svarthällen i en lugn vik, hvilket torde hafva bidragit 

 till, att de sannolikt i senare tider icke blifvit rubbade ur sin gamla position. 



70. Storjungfrun (N. br. 61° 10'). Om vattenmätaren uppgifver Erdmann, att 

 jernarmen inborrades i en mindre berghäll invid södra stranden af Storjungfruns ostligaste 

 udde, helt nära öster om dervarande fiskhamn och på en ungefärlig höjd af 2,50 fot öfver 

 medelnivån; att skalans axel inpassades vid graderingen XV,50; att en vågrät linie uthöggs 

 i berget af 6A tums längd å ömse sidor om jernarmen, samt att afståndet från gaffeln 

 till sjöbottnen var 5,2 fot. Vid mitt besök på denna station år 1869 har jag antecknat, 

 att platsen för den först uppsatta vattenmätaren befunnits olämplig såsom varande utsatt 

 för svår sjö och isgång och att man derför på senare tider verkstält mätning i lots- 

 hamnen, der en klyka för skalans upphängande blifvit anbragt i en pålbrygga. Men 

 äfven denna plats uppfyller ej vilkoren för en korrekt uppmätning af vattenhöjden, ty 

 denna kan ej uppmätas, då den understiger Xl-fots-in arket på skalan. Vid anstäld af- 

 vägning emellan de båda vattenmätarne befunnos de väl korresponderande med hvarandra. 



') Lit.-fört. 44). 



2 ) » 59). 



3 ) Lyell säger visserligen, att Svarthällen är fast klippa (fixed rdck), men så är icke förhållandet. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 22. N:o 9. 



