KONGL. SV. VRT. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 22. N:f) 10. 9 



från venster Sym, Jeloguj och Turuchan. I sin nedre del, der floden flyter genom den 

 frusna tundran, emottager den inga tillflöden. Från staden Jeniseisk flyter floden nästan 

 rakt i norr, ända till dess den utfaller i Ishäfvet. Vattnet i floden har en gråaktig färg, 

 som under en sträcka kan åtskiljas från det klara vattnet från Verknje Tungaska, då 

 dessa olikartade vatten först efter ett sammanflöde af flere verst blanda sig med hvar- 

 andra. 



Den del af Jeniseis floddal, hvars växtlighet här skall skildras, sträcker sig från 

 staden Krasnojarsks omgifningar, belägna på ungefar samma breddgrad som Helsingborg i 

 Skåne, ända till flodens mynning. Den vägsträcka, som Jenisei genomflyter från Krasno- 

 jarsk till Ishäfvet, utgör omkring 250 svenska mil. Från Ki^asnojarsk till Jeniseisk är om- 

 kring 47 mil, från Jeniseisk till Turuchansk omkring 92 mil, från Jeniseisk till Kureika 

 120 och till Dudino vid pass 150 mil. Dudino ligger omkring 50 mil från flodens myn- 

 ning. Före sitt utlopp vidgar sig floden till en hafsvik af 50 — 60 kilometers bredd och 

 bildar en mängd låga öar, på hvilka en yppig och intressant vegetation frodas. Under 

 kalla år är utloppet öppet endast omkring 50 dygn (10 Juli — slutet af Augusti). Vid 

 72° u. br. är floden isbelagd 295 dagar; vid Jeniseisk 179 dagar. Liksom flertalet af Si- 

 biriens större floder flödar äfven Jenisei mer eller mindre öfver sina bräddar och har 

 vanligen sitt högsta vattenstånd mellan den 12 och 20 Maj, hvilket uppgifves vara ?>0 å, 

 40 fot öfver lågvattnets nivå, olika på skilda ställen allt efter strändernas höjd och flod- 

 fårans bredd. 1 ) Genom dessa öfversvämningar sörjer naturen sjelf för gödningen af de 

 närmast floden belägna lågländta delarne, hvarest följaktligen en rik och frodig växtlighet 

 anträffas. Stränderna äro stundom temligen höga och tvärbranta, stundom åter låga. De 

 låga stränderna bestå af öfversvämmade sänka landsträckor, på hvilka frodas en egen- 

 domlig buskvegetation och örter af flere slag; de höga hafva deremot en stupande brant, 

 10 till 20 meter hög afsats. Närmast floden förefinnes vanligen vid lågvatten en sakta 

 sluttande strand, som stundom är nästan plan samt lerig; dess bredd är oftast obetydlig, 

 men uppgår ibland till ett par kilometer. Vegetationen utgöres här endast af spridda 

 buskformiga Salices, som tilltaga i storlek, ju närmare man kommer den derpå följande 

 strandbranten. Denna bär vegetation hufvudsakligen på krönet. Nar strandbranten är så 

 hög, att den ej ens vid högvatten öfversväinmas, erhåller det derpå följande strafldpartiet 

 en annan karakter, än dä strandbrantens krön ligger under flodens högsta vattenstånd. I 

 förra fallet vidtager, utom i den nordligaste delen, strax barrskogen, bestående af gran, 

 cembratall och lärkträd eller ock björkskog; i senare fallet förefinnas inom branten ett 

 sumpigt bälte, der löfträden äro förherskaflde, ehuru äfven spridda barrträd förekomma. 

 Bältet genomdrages nästan alltid af talrika, långsträckta flodarmar, som under lågvatten 

 ofta ej stå i förbindelse med floden. Ofvanför detta bälte vidtager slutligen barrskogen, som 

 sålunda stundom kan ligga på milsvidt afstånd från floden. Norr om 62:ra breddgraden 

 finnes inom öfversvämningsomrädet en otalig mängd små sjöar, ofta så många, att man på en 

 dag skulle kunna anträffa sådana- i hundratal. Klippstränder äro vid Jenisei ytterst säll- 

 synta. Redan innan man från Jeniseisk hunnit halfvägs till Mellersta Tunguska, ser man 

 på stränderna blott undantagsvis någon upphöjning öfver landets nivå, Mellan Krasnojarsk 



') Om en öfversvämning af Jenisei jemfor NordenskiöiA Vegas färd kring Europa och Asien, I pag. 20S 



9 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 22. N:o 10. 



