I \N I t \ \». I I Al. I I - 



marken höll 2i>. • ni. i ouikrola. \ i.i ■ • :. n. br« 



I' ildgrad) iiiAtfa Vruell ctl lArktrfltl, livani omkreta vid •« «t « t . var i.; fot. Vid 



iim ii.iiiu l.nkir. i.l. ii i medeltal i ji. 128 .in. i omkretn. Mol norden blifva »taiu 



inullH ulll »inihin. iitiui ull llöjdell Ii"» <l> iii I |'i"|»-rll'.ii ill.. ||UM hik- 



• n i sydligare traktor enligl Ntiddcudorfl ."• — 8 millimeter tjuck, iitotu 



|hi|i irki In blott 



< nbraUtll (1'irnu ('embru). Kran Krusmijuntk ull 1'alaviuakoj BM l" n. br. I" 

 foten* lin « l « 1 u i -inlt, li\ uii -i <l.n blir dvergartad. I •■ i< går sålunda \ i<l JcuiHci uiiikring 

 rradcr lAngre mol norden An den sibiriska granen. I iilrheten al Knumojnnk uppnår 

 dun un höjd al -Jun fol ocli deröfver samt \i«l roten B l..i i diameter. \ i'l JcuUci fön 

 kominer den ingciwtAdcii i uiAiigd oeh vAxcr sAllau alldeles oblandad ; vanligen fbrekounner 

 den blund 1'iuus ubovata ucli Bibirica. 



Tall (Piiiiui silvcstris). IV.ni Krasnojarak till Nischuju Tunguska B5°50' i Ha|»a 

 randas polhöjd). Knligt Middendorif gar den ieki ofvan BB n. br. I pptrAdcr ieki vid 

 .1. in», i rent skogbildandc. AuinRrkuiugavArdt llr, r • 1 1 tallen i Norge och Vcslra delen aj 

 Kyska I..i|i|>IhiiiI gar betydligt lAngre mot norr Du granen. I Tomea Lappmark »kull 

 ingendera vara afgjordl nordligare; ibland skjuter den ena, ibland den andra lAngre norrut. 

 \ i«l «>»ini kiioi< ii ni Hyska l.ii|i|ilnii.l går tallen >i iill polcirkelu, mun granen omkring 

 grad nortlligare An tallen. Likasn gar i Samojcdcruas land oeh i Sibirien granen lAngre 

 mot norr An tallen, och deras utbredning mol norr förhåller »ig sålunda omvRudl |>a nord- 

 ligaste delen af skandinaviska balfön. 



En (•liiiiijn -rn» roinmunis). Kran Jeniseisk oeh Aaiuova iill Dudiuka oeh ToIhIoj 

 ii..» 70" 10' n. br. I nordliga delen förekommer den stundom under den form, som kalla» 

 var. ihtim. Hufvudtoruieu förekommer HerastAdcs, men ingcnstAdes talrikt, iuoiii skogs- 

 omradet »aint Bubarktiska områdets 



Hvarju trAds gr&ns kan anses utgöra i oeh för sig ett slags vegetationsgrAns ("rulla 

 andra vAxter, Bom kunna uthArda samma naturinomenter, ehuru det <j ma lem nas oan- 

 mArkt, att fleråriga örter lia i allmAnhet en mera vidstråekt och obestArad vAxtkrets Bn 

 lni»knr ■ m • 1 1 trfld. < >m man bortser (Van enskilda undantag, behöfva löttrAden i allmAnhet 

 .ii lAngre vegetations-period Ru barrtraden, och derföre uppnå, med undantag af Salices 

 och Betula*, la bland dem skogsgrRnseu. Middendorff har anmärkt, atl nAstan alla löf- 

 ir.nl. »"in förekomma i den europeiska bok- '"-Ii ekregioncn, haffa »in östgrAna v. i • 1 I ral; 

 »I» ii.lt anför han, utom eken .»-Ii fruktträden, Acer, I lnm». Kraxinus, Alnus glutinosa. 

 I. ni. <lan barrtrAdens region Ar belAgen mer mot norr An löftrAdens, hafva barrtrftden lAttare 

 An löftrAden kunnat öfverskrida I räls nordliga del, som icke har någon betydlig höjd. De 

 löftrAd, Prunus Padus, Sorbus Aueuparia, Kopulus tremula, Betala; och Alnus incana, som 

 förekomma i barrtrAdens region i Sibirien, ha en ofantligt »t<>r utbredning i gamla verlden. 

 I motsats till de flesta andra löftrAd Ar björken icke nogrAknad i afseende på klimat och 

 jordmån. Kran andra löftrAd skiljer sig björken deruti att den behöfver en ringa mängd 

 solvAnne, för att börja sitt växande; den löfvas redan, om den dagliga värmen stiger 



+•6 11., och faller sina blad, om under hösten denna grad 'j uppnås. 1 ) 



'i Grisebacu, l»i.- Vegetation dei Erde, 1 p. '.'•-'. 



