H 



M \M I VAMMI.AHM IKMNKI 



u.ka- Mim blandade med iMtittibirinka, träffan blund audra Thalictruui alpi 

 innu ii glacinlii l) u|iin Schiuidtii '»Ii boreali», LibauotU \ill<>-.. 1'repii erj 



sann, foliiiH <xli frigidu», l.< u> autlu iniiiii sibiricutu, ' laytonia arctica, I' 



■kyddadi »tillien växa väck d samt 1 1 • • ^- . i vidi och björk bunkar, i li\ ilU»*s - U \ • I « I 



• i i--.ni in In I- ropll) tillin ucll Hl .\ I . -lu. ii tillin, ii ii:l 



,ik. i,(,n, •!, iu |.;i venatra .1. in-, i -iiiiinl.il. mellan Jciiiaci -hI. Uyda till datubu 

 . un. Iii 7 • • ' . n. In-., hvilkuii kun un-.- -..-..iu « 1 1 i. ni tundra 

 - ii mi n i | AU arter. De artrikasu faiui^ji Urai ' , Coui 



|..-n.i . I 'rn.-itir.i-. Scrophulariuciu dftgtcl Pcdicularia), Saxifragea*, rtanuuculaeea,' och Sali 

 Från Jenisei till il.»l< ii i.v.l.i träffat un ganska iutreasant vegetation al 

 l»r\u-. Pa|>avcr alpiuuiu, Parrya macrocarpa, Nardosmia liinclini ocli frigida, ' aasiopi U 

 trogona, Uyiuuaudrn Stellori, Pedicularii versicolor och amoena, Polygonuin Biatorta, Pyrola 

 rotuudifolia, Ccraatiutn maximum, \\ ahl^rgclhe, Pachypleurum alpinutu, Valeriana capitata, 

 IV ili.iilari- lappouica, Veratruin album, Vrtcmisia borcalis, l£riophorum arter, Hen 

 -inni några Kanunoulus-arter. På Jurakentundran utgöres hufvudmaasan ;it vegetationen 

 r.ii..|ili..iii. i'ar.\ rigida, Juucua biglurais och Luzula arcuata. Högn belägna ställen 

 med in.ii söder vettande branta sluttningar ega rätl bruk ig växtlighet med vexlandi 



Har vflxa liiiniiiH ulii--.ui. i . Delphinium elatuiu, Trollius asiaticua, Potentilla atipu- 

 lnri-, Vstragalua iil]iiini-. Oxytropis arctica, Pbaca frigida, Aini. a alpina, t£rigeron uniflorua, 

 Taraxacuui, Thymua Serpyllum, Myosotis silvatica, Polcraonium pulcbellum, Pcdicularia 

 verticillata ocli amoena. De mot uorr vanda aluttningarnc åro ofta rikligt kladda med ' 

 siope tetragoua ocb [jlovdia scrotjna. S&xifrageai växa alltid Bpridda ocli bidraga föga till 

 il.niiii- Fysionomi. På lägre torra tuudratoppar träffas mest Salix rotundifolia, Dryas <><li 

 Alsinc arctica. 1 forsumpningarne på tundran träffas Uarices (rariflora, rotundata m. fl.), 

 Ilicrochloa ocli Dupontia. På våren öfversvämmadc ställen bara täta Bnår n t l -8 l"i 

 höga Salicea i. ex. Salix lanata och glauca. Denna tundra är ej -i växtfattig ocli ödslig 

 -..in Taimyr-tundran, på livilkm enligl Middbndoryi medelhöjden Ii"» växterna utgör 

 endast omkring •*> tum. 



Den mera nordligt \i>l Swerewo belBgna tundran, som på högra stranden afJeniaei 

 sträcker sig Till mynningen af floden, liar enligl Schmidi en \i<ln torftigare växtlighet an 

 Jurakentundran samt är icke såsom denna Bist nämnda kladd med en sammanh&ngandc 

 [Trasmatta. Salix-buskarnc bli hflr blott Fotshöga och åtskilliga arktiska växter, som »nk- 

 ua- pä Uyda-tundran, finnas har, t. ex. Seuecio resedaifolius och Frigidus, Saxifraga oppo- 

 -itit.ilia. Sieversia glacialis, Oxytropis nigrescens och Alyssum Kischerianum. 



åtskilliga växter, som saknas på tundran och som kimppt kunde Förmodas före- 

 komma så högt mot norden, Itro langa Jcniseis strand Bpridda mot norr nästan Anda lill 

 flodens mynning, t. ex. Aconituui Napellus, Pulsatilla paténs var. Wolfgangiana, Linum 

 perenne, Dianthus Seguieri, Polygonum Laxmanni. Orsaken härtill ligger uti den om- 

 ständigheten, att Jenisei förer med sig Frän sydligare trakter varmare vattenmassor och 

 vattnet \iil flodens mynning förblir om hösten längre varmt än luften, så ; 1 1 1 i mynnings- 

 området Jenisei senare tillfryser, an man -kulle förmoda. Ofvan de långsluttende ler- 

 stränderna \i<l Nikandrovskij <i-tr<i\ Knnas gräsmattor '»-Ii småsjöar, derofvan manshöga 

 Salix-enår; högre upp träffas temligen torr mark, der bakom Bjöar, vidsträckta moc 



