KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLTNGAU. BAND. 22. N:f) 10. 57 



latitud liggande Jenisei-området. Landet har en mängd stora djupa moras, som efter de 

 stränga vintrarne länge bibehålla sin bottenis. De omgifvande Ladoga och Neva hafva 

 sina tillflöden från kalla nordliga trakter. Af allt detta kan förklaras de högnordiska ar- 

 ternas förekomst uti Ingermanland och dessas besynnerliga blandning med sydliga arter, 

 som hos oss förekomma i Skåne eller i Danmark. Så förekomma der Galium svaveolens, 

 Polemonium coeruleum, Archangelica officinalis, Cassandra, Silene tatarica, Rubus arcticus, 

 Aconitum Lycoctonum, Mulgedium sibiricum, Salix phylicarfblia, arbuscula och myrtilloides, 

 Betula humilis m. fl. nordliga växter jemte de sydliga Scirpns lwlicans, Leersia, Peuce- 

 danum Oreoselinum, Dianthus arenarius, Ajuga reptans, Betonica officinalis, Galeobdolon 

 luteum, Orobanche major, Picris hieracioides, Senecio paludosus m. fl. samt några, som 

 hos oss mest tillhöra Öland eller Gotland, t. ex Orchis militaris och ustulata, Cephalan- 

 thera rnbra, Euphorbia palustris, Inula Britanica, Thalictrum angustifolium, Cnidium ve- 

 nosum. Grunddraget i Ingermanlands flora kan sägas vara rent svenskt — trädslagen äro 

 desamma som i Svealand, med undantag af Sorbus scandica. Många örter äro gemen- 

 samma, t. ex. Pedicularis Sceptrum Carolinum, Nuphar pumilum, Galium trifidum, Gen- 

 tiana Pneumonanthe, Cornus suecica, Linnea, Lobelia Doi'tinanna, de örtartade Rubi, Flu- 

 minia arundinacea, Viola uinbixxsa, Pyrolre, Utricularia?, Potentilla norvegica, Calamagrostis- 

 arter, flere Carices t. ex. C. microstachya och loliacea samt af buskar bland andra Lonicera 

 coerulea. Men derjemte tillkomma icke få arter med östlig utbredning, t. ex. Beckmannia 

 eruciformis, Pulsatilla paténs, Agrimonia pilosa, Geum strictum, Myosotis sparsiflora, Co- 

 nioselinum Fischeri, Silene tatarica, Cassandra och Mulgedium sibiricum, af hvilka de nu 

 uppräknade, med undantag af Silene tatarica, äfven växa vid Jenisei. I flere afseenden 

 råda, trots det stora afståndet, likheter mellan skogsområdet vid Jenisei och Ingermanland, 

 af hvilka följande äro de mest anmärkningsvärda: alla fjällväxter saknas; hälleväxterna äro 

 sällsynta; slättlandsväxterna, ruderat-växterna (och äfven hafsstrandsväxterna) äro ytterst 

 sparsamma inom Ingermanland, der största rikedom är på kärr- och vattenväxter samt 

 dernäst på skogsväxter. Naturligtvis saknas de medel-europeiska arter, som tillhöra 

 vesterhafvets region, t. ex. Scirpus ca^spitosus, Erica Tetralix, Gymnadenia albida, Nar- 

 thecium ossifragum, Radiola linoides. Ehuru sommarens högre värme bidrager till fram- 

 alstrandet af en sydligare växtlighet och många utmärkta arter förekomma i Ingermanland, 

 är artantalet icke särdeles stort. De artrikaste familjerna äro Compositre, Gramineaä, Cy- 

 peracea^ och Crucifera?. Föga rikt i'epresenterade äro Rosacea^ och Papilionacea? samt, så- 

 som vanligt är i en kontinental-flora, Polypodiacea». Floran i Estland, Liflland och Kur- 

 land är mycket olik icke blott Jenisei-dalens utan äfven Ingermanlands. De högnordiska 

 arter, som ännu i Ingermanland anträffas, saknas; antalet af östliga arter aftager, hafs- 

 växterna blifva talrikare, slättlandsväxterna och ruderat-växterna äro talrikare än i Inger- 

 manland, och ju mer man kommer mot söder, desto flere arter af germaniska floran dyka upp. 

 I Finland och Ryska Lappland framträder en kontinental-vegetation renare än 

 annorstädes i Skandinavien 1 ); flere sibiriska arter träffas här, hvilka antingen saknas på 



] ) Såsom bekant är, tages Skandinavien i växtgeog-rafisk och floristisk litteratur dels i inskränktare bemärkelse 

 = den Skandinaviska halfön, dels i vidsträcktare bemärkelse = Danmark jemte, Slesvig intill Eider, Sverige, 

 Norge och Finland med närliggande delar af Ryssland intill floden Svir, sjöame Onega och Vyg, floden 



Vyg och Hvita hafvet. 



c 



K. Sv. Vet, Akad. Hanfll. Band. 32. N:o 10. ° 



